PELCZNÉ DR. GÁLL ILDIKÓ (Fidesz): Köszönöm szépen. Tisztelt Elnök Úr! Tisztelt Államtitkár Úr! Mindannyiunk számára ismert, hogy az Európai Unió a 2004-ben csatlakozott országok részére ideiglenes eszközként létrehozta a Schengen Alapot. Ez az alap a csatlakozás időpontja és 2006 vége között pénzügyi segítséget nyújt a kedvezményezett tagállamoknak.
(15.10)
Az Igazságügyi és Rendészeti Minisztérium mintegy bruttó 40,5 milliárd forintot fordíthat erre a felkészülés kapcsán, négy fő célkitűzés mentén: elsőként az EU és a külső határok őrizetével kapcsolatos fejlesztések, másodsorban a mélységi ellenőrzés hatékonyságának növelése, harmadikként adatszolgáltatási képesség növelése, negyedikként pedig nemzetközi bűnügyi együttműködési képesség és kapacitás fokozását szolgáló fejlesztések finanszírozása témakörökben.
Országunk csatlakozása a schengeni térséghez annak szimbolikus voltán túl számos előnnyel jár. Természetesen ez egyre nagyobb felelősséget is ró ránk is, és határőreinkre is, hiszen a határok kitolódnak országunk határaihoz. Újra Európa kapui leszünk, mint a történelemben ez már annyiszor volt. Azt gondolná az ember, hogy egy ilyen jó célnak, egy ilyen nagy kihívásnak az adott tagállam tisztességesen, előírásszerűen és magas szakmai színvonalon felel meg, hiszen az önök intézkedése, az önök döntése országunkról is egy képet mutat, hol világosabbra, hol sötétebbre tudják festeni ezt a képet. Úgy tűnik azonban, hogy a 2006-os választásokra felvett kreatív könyvelő személyiség, mármint ha az európai uniós pénzről van szó, annak elköltéséről van szó, nem nagyon változik. Bár a kreatív szó a vízágyúbeszerzések kapcsán lehet, hogy gyenge is.
Tisztelt Államtitkár Úr! Alapvetően nincsenek szavak, esetleg csak rossz viccek arra, hogy az Igazságügyi és Rendészeti Minisztérium az Európai Bizottság tudta nélkül vízágyúk beszerzésére fordított 315 millió forintot a fentebb említett összegből. Nagyon nehéz bármiféle logikai kapcsolatot felderíteni az ismertetett négy célkitűzés és a vízágyú működése és működésének célja között. A tavaly ősszel elhíresült tömegoszlató eszközzel felügyelni az országhatárt, ez csak a legsötétebb diktatúrák torz önkényuralmainak fejében megszületett beteges vízió manifesztálódása lehet.
Kérdezem öntől, államtitkár úr: hogyan született meg ez a döntés a minisztériumban? Van-e bármiféle szakmai döntés, szakmai ok a döntés hátterében? Mi az Európai Bizottság véleménye a Schengen Alap ilyen jellegű felhasználásáról? Egyáltalán, számít-e retorzióra a kormány, ha kiderül, hogy jogosulatlan a felhasználás?
Komolyra fordítva a szót: melyik határszakaszon kívánják bevetni ezeket a vízágyúkat? Köszönöm szépen. (Taps az ellenzéki padsorokban.)