Az elmúlt 12 évben a magyar mezőgazdaságban is gyökeres változások következtek be. A rendszerváltozás során a termelés alapvető tényezője, a termőföld és a többi termelési eszköz magántulajdonba került, a termelés súlypontja a magángazdaságokra helyeződött át. Ez alapjaiban változtatta meg az egész mezőgazdaság helyzetét és fejlődési perspektíváit, mivel a nagyüzemi birtok- és termelési struktúra felbomlott, a kárpótlási törvények végrehajtásával új birtokszerkezet jött létre. Az elmúlt évtized végére a privatizáció befejeződött. A mezőgazdasági vállalatok (állami gazdaságok és termelőszövetkezetek) megszűnésével, illetve átalakulásával új gazdálkodási formák (egyéni gazdaságok, gazdasági társaságok, új típusú szövetkezetek) alakultak ki. A földtulajdon és a földhasználat korábbi egysége megszűnt, a földtulajdon új szerkezete stabilizálódott, a földhasználat struktúrája azonban továbbra is változik. A földbérleti rendszer elterjedésével az évtized végére megindult a hazai agrártermelés koncentrálódása, növekedett az életképes méretű gazdaságok száma. 2001-ben a termőterület 52%-át az egyéni gazdaságok, 34%-át a gazdasági társaságok, 11%-át a szövetkezetek használták.
A mezőgazdasági termelés üzemi struktúráját a rendszerváltozásig az átlagosan 4500 hektár földterületen gazdálkodó nagyüzemek túlsúlya jellemezte. Ezen kívül 1,4 millió háztáji és kisegítő gazdaság átlagosan 0,8 hektáros területen végzett mezőgazdasági tevékenységet. Azóta az egyéni gazdaságok száma csökkent, a gazdasági szervezeteké - a korábbi nagyüzemek szétválása következtében - növekedett. 2000 március végén 960 ezer egyéni gazdaság és 8500 mezőgazdasági tevékenységet folytató szervezet működött az országban. A gazdasági szervezetek átlagos üzemmérete 660 hektárra csökkent, míg az egyéni gazdaságoké 2,8 hektárra nőtt. A jelenlegi birtokszerkezetet az jellemzi, hogy az egyéni gazdaságok 70%-a 1 hektárnál kisebb termőterületen gazdálkodik, az 50 hektár feletti gazdaságok aránya nem éri el az 1%-ot sem, a gazdasági szervezetek 37%-a pedig egyáltalán nem rendelkezik termőfölddel.
A mezőgazdaság termelésének csökkenő irányzata 1993-ig folytatódott amikor a bruttó termelés az 1989. évi szint 65%-ára esett vissza. 1994-től 1996-ig növekedett a mezőgazdasági termékek termelése, az utóbbi öt évből kettőben csökkent, majd 2001-ben kiemelkedően - előzetes értékelés szerint 13%-kal - nőtt. A termelés csökkenésében a megváltozott birtokstruktúra, a kárpótlás elhúzódása és ennek következményeként a földhasználat rendezetlensége mellett fő szerepet játszott az egyszerű újratermelés feltételeinek elégtelensége, a tőkehiány és a tőkekivonás, az alacsony agrotechnikai színvonal. A korábbi kelet-európai piacok elvesztése az értékesítés biztonságának hiányát idézte elő. Ezt a helyzetet még az évenként visszatérő természeti csapások (aszály, ár- és belvizek) is súlyosbították.
A kedvezőtlen mezőgazdasági konjunktúra hatására az állattenyésztés kibocsátása egyharmadával csökkent 12 év alatt. A szarvasmarhák száma kevesebb mint felére, a sertésállomány az 1989. évinek alig 60, a juhállomány pedig 55%-ára mérséklődött.
Az állattenyésztés termelése 2001-ben az előző évi szinten maradt. A 2001. december 1-jei adatok szerint a juh és a baromfi kivételével tovább apadt az ország állatállománya.
|
|
Mérséklődött a juh- és a baromfiállomány növekedése. Az állatállomány 2001-ben a gazdasági szervezetekben csökkent, de az egyéni gazdaságokban nőtt. A bőséges gabonatermés leszorította ugyan a takarmányárakat, de az állattartási eszközök és a fenntartás költségei folyamatosan emelkedtek.
2001 decemberében 783 ezer szarvasmarhát tartottak az országban, 22 ezerrel (3%-kal) kevesebbet, mint egy évvel korábban. A 368 ezres tehénállomány 12 ezerrel volt kisebb, mint 2000. december 1-jén. A tehéntej termelése 2001-ben 1%-kal nőtt az előző évhez képest, de így is 24%-kal kisebb volt az 1989. évinél. Az egy tehénre jutó tejtermelés az 1989. évi 4883 literről 2001-re 5570 literre (14%-kal) nőtt.
A sertésállomány 4,8 millió, az anyakocák száma pedig 343 ezer volt 2001 decemberében. Az összes állomány 12 ezerrel, az anyakoca-állomány 5 ezerrel csökkent az előző év decemberéhez képest. A sertésállomány visszaesése a korábbi évekéhez képest jelentéktelen mértékű, mivel a sertéstartók számára 2001-ben kedvezően alakultak a körülmények: minden eddiginél nagyobb volt a kereslet, és ezzel együtt áremelkedés következett be a sertéspiacon. A vágósertés iránt folyamatos igény jelentkezett bel- és külföldről egyaránt, és a termelők ki tudták használni a BSE-kór, valamint a száj- és körömfájás miatt Nyugat-Európában kialakult helyzetet. A kisebb sertésállomány következtében a vágósertés-termelés 2001-ben az előző évhez képest 7,3%-kal mérséklődött, és az 1989. évinek 56%-át tette ki.
A juhállomány 1998 óta tartó erőteljes növekedése 2001-ben megtorpant, december 1-jén mindössze 7 ezerrel nagyobb állományt tartottak, mint egy évvel korábban. A 2001. évi 1,1 milliós állomány 933 ezerrel kisebb az 1989. évinél. A vágójuh termelése (16 ezer tonna) a 2000. évivel megegyezett, az 1989. évinek pedig egyharmada volt. A gyapjútermelés az előző évi szinten maradt 2001-ben (az 1989. évinek 39%-a volt).
A baromfiállomány 2001 decemberében 43 millió volt, 6 millióval (17%-kal) nagyobb, mint az előző évben, és 26%-kal kisebb, mint 1989-ben. A vágóbaromfi termelése 2001-ben 12%-kal nőtt az előző évhez képest, és 19%-kal meghaladta az 1989. évi szintet.
A növénytermesztés 2001. évi eredménye az 1989. évinek 79%-a. Napjaink vetésszerkezetét a gabonafélék túlsúlya jellemzi, 2001-ben a szántóterület 74%-án termesztettek gabonaféléket az 1989. évi 61%-kal szemben. A leegyszerűsödött termelési struktúrában az időjárás függvényében egyes esetekben hiányok, máskor feleslegek alakultak ki, ugyanakkor visszaszorult a munkaigényes ágazatok (gyümölcs- és szőlőtermelés) aránya.
A növények 2001. évi termelését az időjárás összességében kedvezően befolyásolta. A termelés alakulásában - elsősorban a gabonaféléknél - a 2000. évi termelői árak dinamikus emelkedése is szerepet játszott. Szinte valamennyi fontosabb növény vetésterülete - a burgonya kivételével - növekedett 2000-hez képest (a gabonaféléké 9%-kal).
A növénytermesztés termelési volumene 24%-kal meghaladta a 2000. évit. A legnagyobb (47%-os) termelésnövekedés a gabonafélék esetében következett be, de szinte minden fontosabb termékcsoportban nőtt a termelés volumene. A gabonatermés közel 15 millió tonna volt, 5 millió tonnával több a 2000. évinél.
Búzából - az előző évinél 18%-kal nagyobb területről - 5,2 millió tonnát, a 2000. évi közepes termésnél 1,5 millió tonnával többet takarítottak be. Annak ellenére, hogy az ország egyes területein 2001-ben ár- és belvizek, valamint aszály is pusztított, a fontosabb kalászos gabonák termésátlaga növekedett. A búza 2001. évi termésátlaga 13%-kal meghaladta az 1996-2000. évek átlagos hozamát, de még így is 12%-kal kisebb volt az 1986-1990. évek átlagánál. A kedvező időjáráson túl a növekvő ráfordítások, a javuló agrotechnika is közrejátszottak a hozamok növekedésében.
A búzaexport - a 2000. évi rendkívül alacsony szinthez képest - kiemelkedően nőtt, és meghaladta a 1,5 millió tonnát.
Kukoricából - a 2000. évinél 5%-kal nagyobb területről - az utóbbi tíz év legnagyobb termését, 7,8 millió tonnát takarították be. A 2001. évi átlagtermés (6230 kg/ha) közel 11%-kal haladta meg az 1986-1990. évek átlagát, az előző évit pedig 10%-kal. A termelők értékesítési gondjainak enyhítésére félmillió tonnás intervenciós felvásárlást hirdettek meg, ami a kedvező külpiaci értékesítési lehetőségek miatt kihasználatlan maradt. A kukorica exportja megközelítette az 1,6 millió tonnát, az előző évi mennyiség másfélszeresét.
Az őszi betakarítású növények közül 2001-ben cukorrépából, napraforgóból és burgonyából is több termett, amiben - elsősorban a cukorrépánál - a megnövekedett vetésterület is szerepet játszott. A cukorrépa átlaghozama 10,8, a napraforgóé 24,8%-kal nagyobb volt az 1996-2000. évek átlagánál.
2001-ben az időjárás kedvezett a burgonyának, a vetésterület azonban egyötödével csökkent. Az előző évhez képest a burgonyatermés 5%-kal növekedett, mivel a termésátlag kiemelkedő volt (az 1986-1990. évek átlagát 18,7, az 1996-2000. évekét pedig 21%-kal haladta meg).
A mezőgazdasági termékek felvásárlása 1990-től öt éven át csökkent a megelőző évhez képest, majd 1995-ben és 1996-ban nőtt. A következő években ingadozott a felvásárlás volumene. 2001-ben mindössze 1%-kal haladta meg az 1989. évit. Az egy évvel korábbihoz viszonyítva a 2000. évi csökkenés után a felvásárlás 2001-ben 10,2%-kal növekedett.
A mezőgazdaság, az erdőgazdálkodás és a halászat beruházásai 2001-ben - előzetes adatok alapján - 93 milliárd forintot tettek ki, 20,3%-kal többet, mint az előző évben. A nemzetgazdaság összes beruházásából az ágazat 3%-kal részesedett. (Az 1980-1989-es időszakban a korabeli osztályozás szerint az összes beruházás 10-11%-a került a mezőgazdaságba.)
Az ipar helyzetét a rendszerváltás óta eltelt 12 év közül az 1990-1992 években jelentős visszaesés, attól kezdve folyamatos, 1993 és 1996 között mérsékeltebb, 1997-2000 években dinamikus növekedés jellemezte. 2001-ben a fejlődés üteme lassult.
Az ipari bruttó termelés volumene 1990-1992-ben minden évben csökkent. A visszaesés 1992-ben érte el mélypontját, ekkor a termelés 67%-a volt az 1989. évinek. 1993 és 1996 között a növekedés évi átlagban 5,3% volt, majd a következő négy év mindegyikében meghaladta a 10%-ot, köztük 2000-ben volt a legmagasabb, 18,1%. 2001-ben a növekedés mértéke 4,1%-ra lassult. Az 1989. évi szintet az ipar 1998-ban érte el, és 2001-ben 40%-kal haladta meg.
Ez időszakban az ipar hozzáadott értéke is hasonló tendenciát követett, bár kisebb ütemben esett vissza, illetve emelkedett. Az ipar nemzetgazdaságon belüli súlya az 1992. évi 27%-ról 2000-ben 29%-ra nőtt. 2001-ben az ipar hozzáadott értéke csak szerény mértékben, 1,2%-kal, a nemzetgazdasági átlagnál lassabban bővült.
A magyar ipar pozitív és negatív irányú fejlődésére az elmúlt 12 évben jelentős hatása volt a világgazdasági folyamatoknak, elsősorban a külgazdasági feltételek módosulásán keresztül.
A kilencvenes évek elején a hazai ipar válságában - a KGST összeomlásán túl - szerepe volt a fejlett országok többségét sújtó (mélypontját 1993-ban elérő) recessziónak. 1998 végén és 1999-ben az EU-tagországok ipari termelésének növekedése lényegesen lassult, amit 2000-ben 5%-os emelkedés követett. Az Egyesült Államok iparában a kilencvenes évek közepétől egészen 2000-ig 4-6%-os volt a növekedés, Japán esetében az 1997-ig tartó növekedést a következő két évben visszaesés-stagnálás váltotta fel, de 2000-ben a japán ipar is 6%-kal bővítette termelését.
A CEFTA-országcsoporton belül az ipari fejlődés országonként meglehetősen eltérő és évenként hullámzó volt. Ezekben az országokban - Lengyelországot kivé-ve - a termelés a kritikus években 33 és 50% közötti mértékben csökkent. Az 1994-1998. évi növekedés után a cseh, a szlovák és a szlovén ipar teljesítménye 1999-ben visszaesett. A román iparban a visszaesés korábban kezdődött, és rendkívül súlyos volt, az 1999. évi termelés háromnegyede volt az 1996. évinek. A következő évben, 2000-ben az élénk gazdasági konjunktúra a CEFTA-országok iparában is éreztette hatását, a tagországok ipari termelése 4-9% közötti mértékben emelkedett.
2001-ben a gazdasági dekonjunktúra világméretűvé vált és egyre több országban recesszióba fordult át. Az Európai Unió tagországainak együttes ipari termelése az előző évi szinten maradt. Az USA és Japán ipari termelése éves szinten 3,8, illetve 7,2%-kal visszaesett, de utóbbi esetében az év vége felé még tovább mélyült a recesszió. A cseh és a szlovák ipar termelése 6-7%-kal, a román 8,2%-kal nőtt. Szlovénia ipari termelése 2,9%-kal bővült, Lengyelországé az egy évvel korábbi szinten maradt.
A magyar ipar különböző ágazataiban mind a korábbi visszaesés, mind a kibontakozó, majd gyorsuló növekedés jelentős differenciálódás mellett zajlott le. 1989 és 1992 között a kohászat, a gépipar, valamint a textil- és ruházati termékek termelése esett vissza a legnagyobb mértékben, (az 1989. évinek mintegy felére), de számottevő (több mint 30%-os) volt a bányászat, a vegyipar, valamint az építőanyagok termelésének mérséklődése is. A termelés csökkenése az élelmiszeriparban, valamint a fa-, papír- és nyomdaipari termékek gyártásában volt a legkisebb. A válságból való kilábalás 1996-ig csak a gépiparban volt sikeres: 1993 és 1996 között termelése megkétszereződött, és 1996 végén már felülmúlta az 1989. évi szintet. Dinamikusan bővült ebben a periódusban a kohászat és fémfeldolgozás is. 1996 és 2001 között a gépipar kiugróan fejlődött, termelése öt év alatt 4,3-szeresre nőtt. E mellett számottevően bővült a fa-, papír- és nyomdaipari termékek (61%), továbbá a textil-, az építőanyagipari-, a kohászati termékek termelése (33-38%). Az élelmiszeripar és a vegyipar számára azonban ez az időszak sem hozta meg a fellendülés lehetőségét.
1989-től 2001-ig a bányászat termelése - a folyamatos leépítés és profiltisztítás következtében - harmadára csökkent. A villamosenergia-, gáz-, gőz- és vízellátás területén 13%-os a visszaesés. A feldolgozóipar termelése a 12 év alatt másfélszeresre emelkedett úgy, hogy a gépipari termékek előállítása az időszak folyamán négy és félszeresre nőtt, a fa-, papír- és nyomdaiparban is másfélszeresre bővült a termelés. Az ágazatok közül a főleg építőanyagok előállításával foglalkozó nemfém ásványi anyagok gyártása csak 2001-ben érte el a 12 évvel korábbi színvonalat. A többi területen azonban még mindig alacsonyabb a 2001. évi termelés az 1989. évinél. Különösen nagy az elmaradás (27%) a textil- és ruházati iparban, valamint a vegyipari ágazatokban (25%), lényegesen mérsékeltebb az élelmiszer-ágazatban és a kohászatban (7-7%).
Az ipar termelési szerkezete 1989 óta lényegesen módosult. A bányászat és az energiaszektor részesedése 1992-ig valamelyest nőtt, azt követően folyamatosan csökkent. Ezzel párhuzamosan a feldolgozóipar aránya növekedett. A feldolgozóiparon belül a legmarkánsabb változás, hogy a gépipar súlya, a kezdeti nagy visszaesés után, számottevően, 2001-ben 47%-ra emelkedett és az ágazati sorrendben - megelőzve az élelmiszeripart és a vegyipart - már 1997-ben az első helyre került. Az élelmiszer-ágazat - az 1989 óta bekövetkezett aránycsökkenés ellenére - 16%-os részesedéssel a feldolgozóipar második legnagyobb ágazata. A vegyipar ugyancsak veszített jelentőségéből, így a termelési rangsorban hátrább szorult (15%).
A gépipari termelés bővülését a főként külföldi tőkével létrehozott új, exportorientált kapacitások kiépítése, fejlesztése alapozta meg, ami elsődlegesen a közútijármű- és alkatrész-, a számítógépgyártás, a járművillamossági cikkek, valamint a híradás-technikai ipar területére koncentrálódott, magas színvonalú gyártáskultúra megteremtésével javítva a versenyképességet. Az említett szakterületek teljesítménye 1993 óta többszörösére növekedett, ez egyben a gépipar belső struktúrájának lényeges korszerűsödését is eredményezte. Ily módon ma a gépipar és egyben az ipar legnagyobb ágazata a villamosgép- és műszergyártás, amely 1996 és 2000 között évente másfélszeresre bővítette termelését, és így 2001-ben a gépipari termelés hattizedét, az ipari termelés egynegyedét adta. 2001-ben a növekedés lényegesen lassult, de így is az átlagosnál kétszerte gyorsabb, 10% volt. Második helyen áll a gépipar termelésében súlyát tekintve a járműipar, amely - nagyarányú beruházások révén - 1995 és 1999 között a személygépkocsi-gyártás, összeszerelés és a hozzátartozó alkatrészek gyártását fejlesztette, és termelése minden évben az ipari átlagot meghaladóan emelkedett. 2001-ben az ütem 4,8%-ra mérséklődött. A húzóerő mindkét ágazatban az export volt, az értékesítés kilenctizede exportra jutott.
A gépipari termékek közül a gépek, termelőberendezések gyártása kevéssé fejlődött. Közülük a mezőgazdasági gépek iránti kereslet az elmúlt évben lehetővé tette e területen a dinamikusabb termelésbővítést. A változások nyomán a gépipar termelésének és létszámának összetétele jelentősen módosult.
Az élelmiszerek, italok és dohánytermékek gyártása ágazatban a piacvesztés hatása a többi ágazattól eltérően nem a kilencvenes évek legelején, hanem később jelentkezett, részben a mezőgazdasági termelés visszaesése, részben a belső kereslet korlátozása miatt. Az ágazat exportértékesítési lehetőségei 1997-ig jók voltak, attól kezdve - kivéve a 2000. évet - az export minden évben csökkent. A termelés összetételét az exportpiacok mindenkori felvevő képessége alapvetően befolyásolta.
A vegyipar termelése az 1989 és 1992 közötti nagyarányú visszaesés után, a következő négy év átlagában gyakorlatilag stagnált, valamelyes élénkülés - nagy évenkénti hullámzás mellett - 1997-től tapasztalható. Az ágazat belső struktúrája jelentősen változott. A kőolaj-feldolgozás, valamint a vegyi anyagok és termékek gyártása oly mértékben visszaszorult, hogy a 2001. évi termelés még a rendkívül alacsony 1992. évinél is 9, illetve 10%-kal kisebb volt. Ugyanakkor a gumi- és műanyagtermék-gyártás nagymértékben fellendült, 2001-ben 2,7-szerese volt az 1992. évinek.
A 2000 őszén kezdődött világgazdasági dekonjunktúra a magyar ipar fejlődési lehetőségeit 2001-ben is jelentősen befolyásolta. A termelési dinamika lassulásának oka a belföldi kereslet alakulásában is keresendő. A belföldi értékesítés már 2000 decemberében alacsonyabb volt az előző év decemberinél, 2001-ben pedig az év öt hónapjában volt kevesebb, mint 2000 azonos időszakában. Az export 2001-ben, szeptember és december kivételével, minden hónapban növekedett, a növekedés mértéke azonban folyamatosan mérséklődött.
2001-ben a feldolgozóipar termelése az előző évhez képest az egy évvel korábbi jelentős (20,6%-os) növekedés után 4,9%-kal, a bányászaté 12%-kal emelkedett, az energiaszektoré valamelyest elmaradt az egy évvel korábbitól. A feldolgozóipar ágazatai közül kettőben volt visszaesés, kettőben lényegében az egy évvel korábbi szinten maradt a termelés. A többi területen a termelés növekedett, 6 ágazaté 2-7%-kal, 4 ágazaté 10%-kal, illetve annál nagyobb mértékben.
A termelés vállalatnagyság szerinti összetétele az 1989 óta eltelt 12 év alatt számottevően módosult. A kilencvenes évek elején a termelés visszaesése, döntően a piacok elvesztése miatt, elsősorban a gazdaságtalan, elavult termékszerkezetű nagyvállalatoknál következett be, ezáltal a kis- és középméretű cégek aránya az ipari termelésben növekedett. A későbbiekben a külföldi tőke által létrehozott új kapacitások viszont elsősorban a nagyvállalatok számára teremtették meg a dinamikus növekedés feltételeit. 1997 és 1999 között a nagyvállalatok (ebben az összehasonlításban a 300 főnél többet foglalkoztató vállalatok) az átlagosnál gyorsabban bővítették termelésüket, 2000-ben a kis- (50 fő alatti), a közepes- és a nagyméretű vállalkozások egyaránt számottevő, 17-20%-os növekedést értek el. 2001-ben a közepes méretű cégek vették át a növekedésben a vezető szerepet.
Az ipari növekedést az 1989 óta eltelt időszakban az export rendkívül dinamikus bővülése alapozta meg. 2001-ben az ipari export 3,3-szerese volt az 1989. évinek, miközben a belföldre irányuló értékesítés 20%-kal csökkent. A hazai előállítású ipari termékek iránt mutatkozó kereslet szerkezete jelentősen változott: az export aránya az összes értékesítésben 1989-ben 28%, 2001-ben már 52% volt.
Az ipar belföldi eladásainak 12 év alatt bekövetkezett visszaesése - a fa-, papír- és nyomdaipart kivéve - az ipar egész területét érintette és a textil- és ruházati iparban volt a legsúlyosabb. Ebben az ágazatban a belföldi eladás a 12 évvel korábbinak a harmadára zsugorodott, mivel az 1989 és 1992 közötti nagyarányú visszaesés óta az ágazat lényegében csak a bérmunkán alapuló exporttevékenységét bővítette. A visszaesés a gépiparban volt a legenyhébb, 5-6%, ami abból adódik, hogy 1997 óta számottevően bővült a belföldi kooperáció, a beszállítói tevékenység és a termelést szolgáló javak iránti igény is. A gépipari ágak mellett a gumi- és műanyagtermék-gyártás, a papír- és az élelmiszeripar területén bővült az elmúlt 3-4 évben a belföldi értékesítés.
2001-ben a belföldi értékesítés - a megelőző háromévi növekedés után - a 2000-re kialakult szinten maradt. Ekkor a továbbfelhasználásra szánt termékekből 4%-kal, a beruházási javakból 6%-kal nőtt 2000-hez képest a hazai értékesítés. Az energiatermelő és a nem tartós fogyasztási cikkeket előállító ágazatoké az egy évvel korábbi szinten maradt. Utóbbiak közül ebben az évben az élelmiszerek hazai eladása valamelyest csökkent. A tartós fogyasztási cikkek hazai eladása nagymértékben visszaesett.
Az ipari kivitel 12 év alatti megháromszorozódása elsősorban a gépipari ágazatok már említett fejlődésével kapcsolatos, de az élelmiszeripart és a vegyipart kivéve, a többi területen is többszörösére nőtt 1989-hez képest a kivitel. Új kapacitásbővítő beruházások nyomán több mint ötszöröse az 1989. évinek a fa-, papír- és nyomdaipar exportja (e mellett belföldi eladásait is 25%-kal növelte). A belföldi igény mérséklődésének tompítását szolgálta az építőanyagok kivitelének megháromszorozása. A textilipari és a kohászati termékek kivitele is bővült (70-75%-kal), az élelmiszer-ipari exporté pedig megközelítette a 12 évvel azelőttit. A visszaesés a vegyiparban (csakúgy mint a belföldi eladások esetében) igen nagyarányú, 27% volt.
Az ipari kivitel 2001-ben 8,9%-kal emelkedett az előző évhez képest, lényegesen lassabban, mint a korábbi években. Az ütem lassulása a termelési, a beruházási célú, valamint a nem tartós fogyasztási javak esetében egyaránt megfigyelhető. Az ipari kivitel szerkezetében azonban változatlanul nagyfokú a koncentráció. Az export 64%-át két ágazat, a villamosgép- és műszergyártás (41%), valamint a járműgyártás (23%) adta. Az élelmiszer-ágazat súlya - amely a termelésben a második, a belföldi eladásokban az első helyen áll - alig haladja meg az 5%-ot.
Bár a növekedés üteme lassult, 2001-ben a feldolgozóiparon belül csupán két ágazat kivitele maradt el az előző évi szinttől: az építőanyag-gyártásé 6,4%-kal, a vegyi anyag, termék gyártásé 5,1%-kal. Az élelmiszer-ágazat exportja az egy évvel korábbi szinten maradt, a többi ágazaté emelkedett, köztük 14-22%-kal a fa-, és papíripari termékeké, a villamos gépeké és műszereké, valamint a gumi- és műanyag termékeké.
Az egy foglalkoztatottra jutó ipari termelés - az 1989 és 1992 közötti visszaesés után - 1993-tól minden évben számottevően emelkedett. A termelékenység szintje 2001-ben kétszerese volt az 1993. évinek. 1997-ig a termelékenység növekedése minden évben a termelés bővítése és a létszám csökkenése mellett valósult meg. A következő három évben az ipari létszám nem csökkent tovább, hanem valamelyest bővült, a termelékenység növekedésében a termelés emelkedése volt a meghatározó. 2001-ben a termelékenység 5,9%-os növekedése ismét a létszám valamelyes (1,4%-os) mérséklődése és a termelés 4% körüli növekedése mellett valósult meg. A termelékenység ez évben - a járműgyártást kivéve - kisebb-nagyobb mértékben minden ágazatban emelkedett.
Az ipari termelés átalakulását a beruházások alapozták meg. Az ipari beruházások növekedése 1994-ben indult meg, legmagasabb (25,7%) 1998-ban volt. Ezután a növekedés egyre kisebb lett, amit 2001-ben 2,3%-os csökkenés követett. Az ipari beruházások részesedése a nemzetgazdasági beruházásokból 1995-től minden évben 30% fölött volt. E beruházások mintegy kétharmadát külföldi érdekeltségű vállalkozások valósították meg. 1999-ben a beruházásokra fordított külföldi tőke 70%-a, 2000-ben 65%-a az iparba, döntően a feldolgozóiparba irányult.
Az ipari beruházások összege 2001-ben 956 milliárd forint volt, négyötödük a feldolgozóipart, egyötödük az energetikai szektort fejlesztette, a bányászat aránya még az 1%-ot sem érte el. A 2001. évi visszaesés az energiaszektorban következett be, a feldolgozóipari beruházások az egy évvel korábbi szinten maradtak.
A beruházások ágazati koncentrációja erősödött. 1997-ben és 1998-ban a feldolgozóipari beruházások harmada, az utóbbi három évben több mint kétötöde a gépipari ágazatokba, köztük elsősorban a számítógépgyártás, híradás-technikai ipar, járműgyártás területére irányult. A feldolgozóipar beruházásainak 72%-a gépberuházás, 28%-a építési jellegű volt.
A strukturális változást az iparban elősegítette a külföldi tőke beáramlása, amely a beruházások mellett a működő vállalatokban való részvételt is jelenti. 2000-ben a befektetett külföldi tőke 47%-a az iparban, ezen belül 37%-a a feldolgozóiparban, leginkább a versenyképes területeken volt található. Az iparban működtetett külföldi tőke négyötöde a feldolgozóiparban, egyötöde az energiaszektorban volt. A feldolgozóiparba befektetett külföldi tőke egynegyede az élelmiszer-ágazatban, mintegy 20-20%-a a vegyiparban, valamint a villamosgép- és műszergyártásban, egytizede a járműiparban telepedett meg. A külföldi tőke szerepének erősödését jelzi, hogy 1995-ben a feldolgozóipar által létrehozott hozzáadott érték egyharmada, 2000-ben már csaknem négytizede külföldi érdekeltségű vállalkozásokból származott. A feldolgozóipari vállalkozások jegyzett tőkéjéből 2000-ben a külföldi tőke aránya 84%-ra növekedett.
Az ipari termelés visszaesése a kilencvenes évek elején az ország valamennyi régióját érintette, a kilábalás feltételei azonban területi megközelítésben meglehetősen eltérőek voltak. A főváros és vonzáskörzete, valamint a közép- és a nyugat-dunántúli régió ipara alkalmasabb volt az átalakulásra, mint az ország iparának korszerűtlenebb termékstruktúrát hordozó keleti fele. E három régió hozta létre 2000-2001-ben az iparban foglalkoztatottak 52%-ával az ipari termelés csaknem héttizedét. A kilencvenes évek közepe óta - az 50 főnél nagyobb létszámot foglalkoztató körben - a közép-dunántúli ipari termelés aránya 15%-ról 26%-ra, a nyugat-dunántúlié 14-ről 17%-ra emelkedett. Az egy lakosra jutó ipari termeléssel mért iparodottsági szint az említett két dunántúli körzetben a legmagasabb, a közép-magyarországi régióban hasonló, a többi régióban alacsonyabb, mint az országos átlag.
Az ipari termelés növekedési ütemének 2001-ben bekövetkezett lassulása Észak-Magyarország kivételével az ország valamennyi régiójában megfigyelhető volt, sőt a nyugat-dunántúli ipar termelése 6%-kal, a dél-dunántúlié 3,6%-kal visszaesett.
Az ipar területi elhelyezkedésében, fejlettségi szintjében mutatkozó aránytalanságok enyhítését, a befektetések vonzását és munkahelyek teremtését szolgálják az ipari parkok. A Gazdasági Minisztérium összesítése szerint 2001 végén 146 ipari park volt az országban, meglehetősen kiegyenlített területi eloszlásban, de régiónként erősen differenciált termelési potenciállal és régión belüli aránnyal. Ezek közül 21 ipari parkban a fejlesztések most indulnak, 125-ben található működő szervezet. Ma a működő ipari parkokban 1700 vállalkozásban dolgozik 115 ezer ember, az ipari foglalkoztatottak 14%-a, és ezek adják az ipari értékesítés árbevételének 25%-át, valamint exportárbevételének 37%-át. Az ipari parkokba települt vállalkozások termelékenysége az ipar átlagának majdnem kétszerese.
Az ipari parkok elsősorban Nyugat- és Közép-Dunántúl gazdaságában játszanak meghatározó szerepet, ahol a régiók ipari termelésének 40-50%-át, exportjának 55-65%-át adják. Az Észak-Alföldön és a Dél-Alföldön szerényebb a szerepük, de itt is folyamatosan növekszik, míg Észak-Magyarországon és különösen a Dél-Dunántúlon jelenlétük rendkívül szerény. 2001-ben a Közép-Dunántúlon és Közép-Magyarországon az ipari parkok fejlődése gyorsult, és a két alföldi régió felzárkózása is folytatódott.
Az építési teljesítmények más ágazatokhoz képest korábban, már a nyolcvanas évek elejétől tartósan csökkentek, a visszaesés a kilencvenes évek közepéig tartott. A gazdasági recesszió hatására csökkent a belföldi építési kereslet, eközben alapvetően megváltozott az építőipar tulajdonosi és szervezeti struktúrája. A korábbi nagy építőipari vállalatok helyett több tízezer kis- és középvállalkozás jött létre, 2001 végén mintegy 73 ezer működő vállalkozást tartottak nyilván. Csaknem 95%-uk kisvállalkozás, a közepes nagyságúak aránya közel 5%, míg a nagyoké 0,5%. Ugyanakkor a termelés értékének 39%-át a nagyvállalkozások állították elő. (Az iparban a koncentráció mértéke ennél jóval nagyobb, a nagyvállalkozások a termelés kétharmadát adják.) A külföldi tőke aránya - elsősorban az eszközigényes tevékenységekben - meghatározóvá vált, 2000-ben az építőipari vállalkozások termelésének 17%-át a külföldi tulajdonú vállalkozások adták. Átalakult a kivitelezés műszaki színvonala, például a korábbi lakótelepek helyett kis számban, de korszerű lakóparkok épültek.
Az áruszállítási piac az 1990-es évek elején gyökeresen átalakult. Szervezeti oldalról az átalakulás fontos tényezője volt a privatizációs folyamat, amelynek során - mindenekelőtt a közúti fuvarozásban - az ágazatot korábban uraló állami nagyvállalatok kisebb magánvállalkozásokra oszlottak szét, s nagyszámú egyéni vállalkozó is bekapcsolódott a szállításba. Ugyanakkor a szállítási feladatok nem elhanyagolható részét a főtevékenységük szerint más ágazatba tartozó vállalkozások, továbbá külföldi fuvarozók végezték. Mindez a szállítási igények - a gazdaság más ágazatainak teljesítményével összefüggő - visszaesése mellett ment végbe. A változások nyomán rohamosan csökkent a szállítási ágazatok teljesítménye, 1994-ben az elszállított árutömeg és az árutonnakilométer-teljesítmény alapján egyaránt mintegy harmada volt az 1989. évinek. Az évtized közepén a visszaesés folyamata megállt, majd - évenkénti ingadozásokkal ugyan -élénkülés mutatkozott; a gazdasági növekedés ellenére a 2000-2001. évi teljesítmény stagnáló-csökkenő tendenciát jelez. 2001-ben az elszállított árutömeg 4%-kal, az árutonnakilométer-teljesítmény 1%-kal elmaradt az előző évitől, az 1995. évit azonban 15, illetve 10%-kal meghaladta. Az 1989. évihez viszonyítva a 2001. évi teljesítményt, az árutömeg 66%-át, az árutonna-kilométer 56%-át tette ki annak.
A teljesítmények visszaesését a szállítási ágazatok közötti munkamegosztás átrendeződése kísérte, ami a leghatározottabban a közúti fuvarozás előretörésében jutott kifejezésre. A viszonylag rövid távolságú fuvarokat végző ágazat 1989-ben 15%-kal részesedett az árutonnakilométer-teljesítményből (az elszállított árutömegből 59%-kal), 2001-re aránya 48%-ra (illetve 63%-ra) emelkedett. Az 1990-es évek elején itt is csökkent a teljesítmény, az évtized második felében azonban a tendencia megfordult, s a növekedés csak 2001-ben tört meg. A 2001. évi árutonnakilométer-teljesítmény az előző évitől 6%-kal elmaradt ugyan, az 1995. évit azonban egynegyedével felülmúlta, és - az általános tendenciával ellentétben - az 1989. évihez képest is számottevően nőtt. A növekedés a belföldi forgalomban volt jelentősebb, ahol 2001-ben teljesítményének 55%-a realizálódott.
A közúti szállítás jelentős részét ágazaton kívüli vállalkozások végzik, 2001-ben az elszállított árutömeg közel fele, az árutonnakilométer-teljesítménynek pedig egyharmada ezekre a vállalkozásokra jutott. Az ágazaton kívüli vállalkozásoknál az átlagos szállítási távolság alig több mint fele, a tehergépjárművek futásteljesítménye viszont közel másfélszerese volt 2001-ben a szállítási ágazatba sorolt vállalkozások hasonló mutatójának. Árutonnakilométer-teljesítményük öthatoda a belföldi forgalomban realizálódott. Elsősorban a kisebb tömegű, rövidebb távolságú, belföldi szállítások lebonyolításában játszanak fontos szerepet, míg a szállítási ágazatba sorolt vállalkozások kevesebb, de nagyobb teljesítményű járművel, főként hosszabb távolságú, jelentős részben nemzetközi fuvarokat teljesítenek.
A közúti szállítás térnyerésével szemben mindenekelőtt a vasúti szállítás szorult vissza. Árutonnakilométer-teljesítménye 2001-ben a 40%-át sem érte el az 1989. évinek. Különösen jelentős volt a visszaesés a belföldi forgalomban, ahol az 1989. évi szint nem egészen egynegyedét, míg a nemzetközi forgalomban közel felét teljesítette. A vasút fuvarpiaci részesedésében mindez úgy tükröződött, hogy a belföldi forgalomnak az 1989. évi kétharmaddal szemben 2001-ben mindössze egyötödét bonyolította le; a nemzetközi forgalomban aránya - 2001-ben mintegy 35% - nem módosult számottevően. A belföldi és a nemzetközi fuvarokat együtt tekintve részesedése 43%-ról 29%-ra csökkent.
A vízi szállítás 1989-ben - a nagy távolságú tengeri fuvarok révén - az árutonnakilométer-teljesítmény 32%-át adta. Az 1990-es években teljesítménye és aránya is lényegesen kisebb lett, és - a tengeri fuvarlehetőségek függvényében - erősen ingadozott. Napjainkra a tengeri szállítás gyakorlatilag megszűnt, 2001-ben a vízi szállítás 4%-ot képviselt az összes árutonnakilométer-teljesítményen belül.
A csővezetékes szállítás az 1989. évi árutonnakilométer-teljesítményből 10%-kal, a 2001. éviből 19%-kal részesedett. 2001. évi teljesítménye az előző évit 22%-kal meghaladta, az 1989. évitől 14%-kal, azaz az átlagoshoz képest kevésbé maradt el. Teljesítményének nagy része, 2001-ben mintegy nyolctizede a nemzetközi forgalomban realizálódott.
A közlekedési szervezetek személyszállítása az áruszállításnál kevésbé, de számottevően csökkent. A távolsági és a helyi forgalomban egyaránt kevesebb utas vette igénybe a tömegközlekedési eszközöket 2001-ben, mint 1989-ben. Egyidejűleg a személygépkocsik száma és a személyforgalom lebonyolításában betöltött szerepe is jelentősen emelkedett.
A távolsági személyszállítás utasforgalma az 1990-es évek elején erősen visszaesett, majd az évtized közepétől emelkedni kezdett. Az utasszám ugyan még 2001-ben is 7%-kal elmaradt az 1989. évitől, az utaskilométer-teljesítmény azonban - az átlagos utazási távolság növekedése folytán - némileg meghaladta azt. A fő közlekedési eszközök közül mindenekelőtt a vonatok utasforgalma lett kisebb. Bár 1996-tól, főként az átlagos utazási távolság növekedésére visszavezethetően, évről évre nőtt az utaskilométer-teljesítmény, az 1989. évitől még 2001-ben is 16%-kal elmaradt. Az autóbuszokon az évtized közepén fordult meg a korábbi csökkenő tendencia, és a további növekedés eredményeként a 2001. évi utaskilométer- teljesítmény az előző évinél ugyan valamivel alacsonyabb, az 1989. évinél viszont 4%-kal magasabb volt. Az autóbusznak a távolsági személyszállításból való részesedése alig módosult a tizenkét évvel korábbihoz képest: 1989-ben az utaskilométer-teljesítmény 46%-a, 2001-ben 47%-a jutott erre a közlekedési eszközre. Egyidejűleg a vonat aránya 47%-ról 39%-ra csökkent, a repülőgépé 6%-ról 14%-ra nőtt. (A nemzetközi forgalom közel 80%-át a légi közlekedés bonyolította le.) A légi személyszállítás arányának növekedése mögött utasforgalmának erőteljes felfutása áll. A viszonylag kisszámú utast nagy távolságra szállító közlekedési eszközön a 2001. évi utaskilométer-teljesítmény, csaknem folyamatos emelkedés eredményeként, 2,2-szeresét tette ki az 1989. évinek. 2001 első három negyedévében ugyancsak nőtt, az utolsó negyedévben viszont - nem kis részben a szeptember 11-i események hatására - 28%-kal csökkent az utaskilométer- teljesítmény az egy évvel korábbihoz képest, így az év egészében 2%-kal elmaradt attól.
A helyi tömegközlekedésben 1997-ig szinte folyamatosan csökkent az utasforgalom, majd 1998-tól lényegében az így kialakult szinten stabilizálódott. A 2001. évi utasszám 28%-os csökkenést jelent az 1989. évihez képest. A fő tömegközlekedési eszközöknek a helyi forgalomban betöltött szerepe nem változott jelentősen 1989 óta. A legtöbb utast mindvégig az autóbuszok szállították. 2001-ben 61%-kal részesedtek a helyi forgalomból, ami 4 százalékponttal alacsonyabb az 1989. évinél. Ezzel szemben a villamosok és trolibuszok együttes aránya 1 százalékponttal, 23%-ra, a metró és földalatti aránya 3 százalékponttal, 13%-ra emelkedett. A metró- és földalatti vonalak 2001-ben az 1989. évinél alig (3%-kal) kevesebb utast szállítottak, miközben a villamosok és trolibuszok utasforgalma 24%-kal, az autóbuszoké 32%-kal esett vissza.
A távbeszélő-forgalom a hálózat gyarapodásának, az új szolgáltatók és szolgáltatások megjelenésének köszönhetően rendkívül gyorsan bővült az 1990-es években. A vezetékes telefonhálózatból kiinduló hívások száma 1989-ről 2001-re több mint háromszorosára nőtt. Az időszakon belül 1994-1995-ben, a koncessziók kiosztása után volt a leggyorsabb a növekedés, majd fokozatosan lassult, 2000-től pedig mérséklődött a hívások száma. A helyi forgalom már 1996-1997-ben elérte a csúcspontot, ezt követően stagnáló-mérséklődő tendenciát mutat. A kiesést kezdetben kompenzálta, sőt túlkompenzálta a belföldi távolsági forgalom, ahol a növekedés csak 1999-től lassult le, és 2001-ben tört meg. Helyi forgalomban nagyjából kétszer, belföldi távolsági forgalomban közel tízszer annyi beszélgetést kezdeményeztek 2001-ben, mint 1989-ben. Ezzel párhuzamosan jelentős átrendeződés ment végbe a helyi és a belföldi távolsági forgalom között: 1989-ben a hívások 84%-a volt helyi és 15%-a távolsági, 2001-re arányuk 52, illetve 46%-ra módosult. A nemzetközi hívások az összes beszélgetés mintegy 2%-át képviselték, ez nem módosult számottevően 1989-hez képest. Számuk jelentős ingadozásokkal, de ugyancsak számottevően nőtt, 2001-ben 3,7-szeresét tette ki az 1989. évinek.
A mobilhálózatokban 1991-ben 3 millió, 2001-ben 3,8 milliárd hívást kezdeményeztek. Ez azt is jelenti, hogy 2001-re a mobilhálózatból kiinduló hívások száma megközelítette (bár még nem érte el) a vezetékes hálózatból kiinduló hívásokét. Ugyanakkor egy átlagos vezetékes hívás csaknem háromszor olyan hosszú volt, mint egy átlagos mobilhívás (3,1, illetve 1,1 perc), ami összefügg a tarifákkal is.
A rádiók összes adásideje 2001-ben megközelítette a 800 ezer órát, a televízióké meghaladta az 1,8 millió órát. Mindkettő valamivel magasabb az előző évinél, és 1,9, illetve 1,6-szerese az 1994. évinek.
A hagyományos postai szolgáltatások közül egyesek jelentősen tovább nőttek, míg mások egyre inkább visszaszorultak az időszak folyamán. A levélpostai küldemények száma az 1993 és 1996 közötti átmeneti csökkenés után 1997-től ismét emelkedni kezdett, és 2001-ben 1,6-szerese volt az 1989. évinek. A csomagforgalom - bár 1996 óta stagnál - az 1989. évi szint 1,4-szeresét jelenti. Lényegében folyamatosan és nagymértékben, tizenkét év alatt összesen 2,8-szeresre nőttek a csekk be- és -kifizetések. A legnagyobb csökkenés a táviratforgalomban következett be, amely a helyettesítő postai és távközlési szolgáltatások terjedésével párhuzamosan töredékére esett vissza.
A kiskereskedelmi forgalom 1989 és 1998 között egy év kivételével folyamatosan mérséklődött, majd 1998-tól évről évre folyamatosan emelkedett. Összességében az utóbbi években végbement növekedés még nem ellensúlyozta a korábbi visszaesést, a 2001. évi eladások mintegy 15%-kal elmaradtak az 1989. évi szinttől.
Az 1997-ig terjedő mérséklődés részben valós okokkal magyarázható, részben azzal, hogy a forgalom egy része az új feltételek között kiesett a megfigyelésből. A lakossági jövedelmek visszafogása, a jövedelmek növekvő részének más, kevésbé jövedelemrugalmas célokra (lakásfenntartás, fűtés, víz, telefonszolgáltatás, közlekedés) fordítása, illetve a kiskereskedelmi üzleteken kívüli (pl. utcai, piaci) vásárlások arányának növekedése hozzájárult az üzletekben lebonyolított kiskereskedelmi forgalom tényleges mérséklődéséhez. Az olyan újabb tendenciák, mint például a hipermarketek megjelenése és terjedése, a piacokon értékesíthető termékek körének szűkítése, hozzájárultak a szürke gazdaság kifehéredéséhez, a folyamatok statisztikai eszközökkel való jobb nyomon követéséhez.
1998 óta minden évben nőtt a kiskereskedelmi forgalom, négy év alatt összesen 30%-kal. Ezekben az években a jövedelmek emelkedésével a lakosság korábbi elhalasztott vásárlásainak egy részét is pótolta. Az elmúlt négy év alatt kiemelkedően (2,8-szorosára) nőtt a gépjármű- és járműalkatrész-kiskereskedelem eladásainak volumene. Az átlagosnál gyorsabban nőtt az iparcikk jellegű vegyes kiskereskedelem (53%-kal), a bútor- műszakicikk- és vasáru kiskereskedelem (43%-kal), valamint a textil-, ruházati és lábbeli kiskereskedelem (36%-kal) forgalma; mérsékeltebben bővült az élelmiszer- és élelmiszer jellegű vegyes kiskereskedelem (15%-kal), a gépjármű-üzamanyag (18%-kal), valamint a csomagküldő (19%-kal) kiskereskedelemé; stagnált a kultúr- és egyéb máshová nem sorolt iparcikk kiskereskedelem; csökkent a gyógyszer-, gyógyászati termék, illatszer (43%-kal), valamint a használtcikk (9%-kal) kiskereskedelem változatlan áron számított értékesítése.
2001-ben a kiskereskedelmi eladások értéke megközelítette az 5,4 billió forintot, ami folyó áron 11,9%-kal, változatlan áron 5,4%-kal haladta meg az egy évvel korábbit. Továbbra is kiemelkedő ütemben bővült a gépjármű- és járműalkatrész-kiskereskedelem (15%-kal); az átlagot meghaladóan nőttek a kultúr- és egyéb iparcikk (10%-kal), az iparcikk jellegű vegyes kiskereskedelmi (8%-kal), valamint a textil-, ruházati és lábbeli (6%-kal) kiskereskedelmi eladások. Az összes eladás közel egyharmadát kitevő élelmiszer- és élelmiszer jellegű vegyes kiskereskedelem volumene 3,9%-kal volt nagyobb az előző évinél. Mérsékeltebben emelkedett a gyógyszerek, gyógyászati termékek, illatszerek (2%-kal), a csomagküldő szolgáltatások (2%-kal), a bútorok, műszaki cikkek és vasáruk (1%-kal), valamint a gépjármű-üzemanyagok (1%-kal) kiskereskedelmi forgalma.
A magyar kiskereskedelmi eladások gépjármű-, járműalkatrész- és üzemanyag-forgalom nélkül számított volumene - ez felel meg a nemzetközi számbavételi gyakorlatnak - 2001 év folyamán 4,3%-kal emelkedett, ami számottevően meghaladta az Európai Unió 2,2%-os, illetve az eurózóna országaiban mért 1,3%-os átlagos növekedési ütemet.
A vállalkozói szektor betétei és hitelei
Forrás: Magyar Nemzeti Bank.
A vállalkozói szektor betétállománya az 1990 december végi közel 300 milliárd forintról 2001 végéig folyó áron 6,5-szeresére, 1,8 billió forintra emelkedett. A kilencvenes évek elején a vállalati betétek szerényebb mértékben emelkedtek, majd 1994-et követően növekedésük kissé gyorsult. Ezen belül a forintban és a devizában elhelyezett összegek aránya a két szélső évet tekintve szinte nem változott, (80-20% körül alakult), 1993-1995-ben azonban a betétállomány egynegyedét, sőt ennél nagyobb hányadát is elérték a devizák. A növekmény jelentős része az alakuló vegyes vállalatok tőkéjéből származott, illetve kapcsolatban volt a forintleértékelési várakozásokkal is. A betétállományt szinte teljes egészében az éven belüli lejáratra elhelyezett összegek tették és teszik ki. Az egyes években a vállalkozói szektor betétállományának háromötöd körüli hányadát a feldolgozóipar, a kereskedelem, a pénzügyi tevékenység, és az ingatlanügyletek nemzetgazdasági ágak adták együttesen. Bár a betétek többsége a feldolgozóiparban összpontosult, az ágazat aránya mérséklődő, ugyanakkor növekvő a pénzügyi tevékenységé, a kereskedelemé pedig lényegében nem változott.
A vállalkozói szektor hitelállománya - a betétekénél lassabban -, az 1990 végi közel 600 milliárd forintról 2001 végére 3,5 billió forintra, 5,9-szeresére emelkedett. A vizsgált időszak első felében a hitelek összege még folyó áron is lényegében stagnált. Ebben szerepet játszott a gazdasági teljesítmény általános csökkenése mellett a fizetésképtelenné vált, a csőd- és felszámolási eljárás alá került vállalkozások számának növekedése, a sorban állások összegének emelkedése, a hosszú távú befektetésektől, a kockázatoktól való tartózkodás, a hitelkonszolidáció hatására leírt hitelállomány, továbbá a kereskedelmi bankok - főleg hosszú távú - kihelyezhető forrásainak elégtelensége is. A hitelek igénybevétele ellen hatott a rendkívül magas kamatszint is. A hitelállományban az éven belüli lejáratú forinthitelek domináltak. 1995. április 1-jétől a vállalatok számára lehetőség nyílt devizaszámla vezetésére, ami a devizahitelek és egyúttal az összes hitel jelentős emelkedéséhez vezetett. A hitelállományon belül egyre mérséklődő hányadot képviseltek a forinthitelek, 2000 végén 62%-ot, ami 2001-ben kissé emelkedve elérte a kétharmadot. A forinthitelek mintegy fele-fele arányban oszlottak meg az éven túli és éven belüli lejáratok között. A devizahitelek esetében 1998-tól megfordult a korábbi arány és az éven túli tartozások nőttek gyors ütemben, 2001 december végén a devizahitel-állomány 72%-át tették ki. A tartozásállományon belül a feldolgozóipar, a kereskedelem, a pénzügyi tevékenység, és az ingatlanügyletek nemzetgazdasági ágak együttes részesedése 2001 végén 63% volt. Ezen területeken a vizsgált időszakban a betétekével azonos irányú arányváltozások következtek be.
A vállalkozások belföldi nettó hitelállománya (a hitelállomány és a betétek különbsége) az 1990. évihez képest 2001 végére folyó áron 9,5-szeresére, 1,7 billió forintra emelkedett. Reálértéken, a GDP deflátor-árindexével számolva a növekedés meghaladta a 60%-ot. Ezen belül a nettó devizahitel-állomány növekedése volt a gyorsabb. Ebben közrejátszott az is, hogy a kilencvenes évek közepétől a vállalkozások hitelfelvételeiknél a devizát, betéteiknél a forintot részesítették előnyben. A hitelek betéttel való fedezettségének mértéke az évtized első éveiben nem érte el az 50%-ot, de 1993-ban, a már említett adósságelengedés, és így hitelállomány csökkenés hatására rendkívül megemelkedett, meghaladta a 73%-ot. Az ezt követő években a fedezettségi arány újra mérséklődött, 2001 végén közel 52% volt.
A vállalkozások eladósodottságának értékelésénél figyelembe kell venni a külfölddel szembeni pozíciójuk alakulását is. Míg az 1991-et megelőző időszakban a vállalkozások közvetlen külföldi hitelfelvételei elhanyagolható méretűek voltak, addig a kilencvenes évtized folyamán a belföldi forráshiány és a kedvezőbb külföldi kamatfeltételek miatt egyre inkább ezen források megszerzésére törekedtek. A vállalkozói szektor nettó külföldi hitelállománya 1996 december végén (portfólióbefektetések és tulajdonosi hitelek nélkül) 510 milliárd forint volt, ami 2000 végére elérte az 1 billió forintot. A nettó állomány 2001 végére - a követelések jelentős emelkedésének hatására - 540 milliárdra mérséklődött. A követelések 69%-a éven belüli, míg tartozásaik 74%-a éven túli lejáratú.
A vállalkozások nettó adósságát növelik a nettó tulajdonosi hitelek is. A külföldi tulajdonosok által a saját magyarországi vállalataiknak nyújtott nettó hitelek az 1996. évi 270 milliárd forintról 1,1 billióra emelkedtek, a magyar tulajdonosok pedig külföldi leányvállalataiknak nettó 32 milliárd forint értékben voltak 2001 december végén hitelnyújtók.
Forrás: Magyar Nemzeti Bank.
A vállalkozói és a lakossági nominális piaci kamatok az 1990. évi magas szintről indulva folyamatos emelkedés után 1991 végén, 1992 elején érték el csúcspontjukat, a hiteleknél a 33-36%-ot, a betétek esetében 31-33%-ot. Ezt követően a kamatok folyamatosan mérséklődtek, a hiteleké lassabban, a betéteké gyorsabb ütemben. 1993 augusztus-szeptemberében fordulat következett be, a kamatok ismételten emelkedni kezdtek, és 1995 első felében 30% feletti értéken állandósultak, de nem érték el az 1991 végi szintet.
Az 1995 eleji stabilizációs intézkedések és ezek közül az egyszeri, jelentős, majd az előre bejelentett csúszó leértékelés az infláció átmeneti gyorsulását eredményezték. A második félévtől a lassan csillapodó infláció hatására megindult a kamatok mérsékelt csökkenése, ami 1996-1997-ben is jellemző volt. Az éven belüli lejáratú kamatok 1996 októberében, az éven túli lejáratúak 1997 februárjában az 1993. decemberi kamatszint alá estek. A lakossági kamatok mérséklődése ennél lassúbb volt, 1997. december végén közelítették meg az 1993 végén kialakult szintet. Ez a mérséklődő folyamat 1998 szeptemberéig tartott, amikor is az orosz pénzügyi válság hatásaként szeptember-októberben a pénzpiaci nominális kamatemelést követően a kereskedelmi bankok is emelték kamataikat, de 1998 decemberétől egészen 2000 októberéig további csökkenés volt a jellemző. Ekkor a fogyasztói árindex emelkedésére tekintettel, a jegybanki kamatok emelkedtek, és ez a kereskedelmi bankok kamataiban is éreztette hatását, elsősorban a hitelkamatok esetében, így a decemberi kamatok magasabbak voltak a szeptemberinél. 2001-ben lejárattól és szektortól függetlenül a kamatok mérséklődése volt a jellemző.
A vállalkozói szektor átlagos betéti kamatai 2001 decemberében 9% alá csökkentek. Az átlagos vállalkozói hitelkamatok egyidejűleg 11% körüli szintre mérséklődtek.
Az átlagos lakossági kamatok a betétek esetében alacsonyabbak, a hitelek esetében magasabbak voltak, mint a vállalkozói szektorban. Az 1996 óta tartó mérséklődés eredményeként 2001 decemberében az éven belüli kamatok 8%, az éven túli lekötésűek 8,4% körül alakultak. 2001 végén valamennyi lakossági hitelfajta közül a fogyasztási hitelek kamata volt a legmagasabb, 20,7%, de a piaci feltételű ingatlanhitel kamata is megközelítette a 15%-ot.
A Budapesti Értéktőzsde (Forrás: Budapesti Értéktőzsde)
A Budapesti Értéktőzsde (BÉT) 1990. június 21-én kezdte meg működését. Ez évben 6 részvénnyel 4255 üzletkötésben 6,1 milliárd forintos azonnali forgalmat bonyolított le. 1991-től megjelent a tőzsdére bevezetett értékpapírok között az államkötvény és a vállalati kötvény, 1992-től a kincstárjegy, a befektetési jegy és a kárpótlási jegy is. További új értékpapír-forma 1999-ben a nemzetközi intézményi kötvény, majd 2001-ben a jelzáloglevél volt. A BÉT-re bevezetett értékpapírok száma 1996-ban érte el a maximumot, ekkor 167 papír forgott a tőzsdén, ezt követően számuk mérséklődött, 2000-ben és 2001-ben is 112 darab volt.
A forgalom a nyitás évét követően fokozatosan emelkedett, az első jelentősebb emelkedés 1996-ban következett be, ekkor az előző évinek a 4,5-szeresét tette ki. 1997-ben még látványosabb, 5,9-szeres volt a növekedés. Az ezt követő két évben a forgalom emelkedésének üteme mérséklődött. 2000-ben fordulat következett be, az árfolyamok esése következtében a forgalom alig haladta meg az előző évinek a felét, 2001-ben pedig kétötödét. Az átlagos napi forgalom az 1990. évi 33,8 millió forintról 1999-ben 64 milliárd forintra nőtt, majd ezt követően csökkent, 2001-ben 13,3 milliárd forintra mérséklődött.
Az üzletkötések számában 1992-ben 40%-os, 2001-ben pedig 44%-os visszaesés volt, a többi évet az emelkedés jellemezte. A legtöbb üzletet 2000-ben kötötték, ekkor az átlagos napi üzletkötésszám megközelítette a 6500-at, ami 2001-ben 3700-ra mérséklődött.
A tőzsdei kapitalizáció (a tőzsdére bevezetett értékpapírok piaci értéke) az 1990. évi 16,4 milliárd forintról 2001-ben 7,4 billióra emelkedett. A BÉT teljes kapitalizációja a GDP 1994. évi 20%-áról 1999-ben 64%-ra emelkedett, 2000-ben 53%-a volt, és 2001-ben nem érte el a felét. A részvények kapitalizációja az 1999. évi 36%-ról 2001-ben 19%-ra csökkent. A kapitalizációból 46%-kal az államkötvények, 38%-kal a részvények és 13%-kal a kincstárjegyek részesedtek. A többi értékpapír aránya együttesen sem érte el a 3%-ot.
A BÉT részvényindexe (BUX) 1991, de különösen 1995-től 1997 második feléig lényegében folyamatosan emelkedett, sorra dőltek meg az akkori "lélektani határnak" tekintett értékek, 1997 augusztusában több napon keresztül 8 ezer pont fölött zárta a kereskedést. 1997 őszén a New York-i tőzsdeindex és a dollár esése, valamint a távol-keleti devizapiacok válságának begyűrűző hatásaként a BUX közel 3 ezer pontot veszített az értékéből. Ezt az időszakot viszonylag gyors növekedés váltotta fel, 1998 áprilisában a BUX már 9 ezer pont fölött volt, amit mérséklődő, majd erősödő árfolyamcsökkenés követett. A New York-i tőzsdeindex radikális esése, majd az orosz pénzügyi válság elmélyülésének hatása az előbbi folyamatot rendkívül fölerősítette, szeptemberben a BUX 4 ezer pont alá esett. Ezt az öt hónap alatti 5 ezer pontot meghaladó csökkenést a tőzsde az előző évinél lassabban és kisebb mértékben tudta kiheverni, és csak 1999 decemberében került tartósan 8 ezer pont fölé.
Ez az emelkedő tendencia 2000 elején felgyorsult, februárban a BUX átlépte a 10 ezer pontot, és márciusban is ezen érték körül ingadozott. A New York-i tőzsdeindex április közepén az addigi legnagyobb napi csökkenését könyvelte el, ami a BUX alakulásában is éreztette hatását, 8 ezer pont alá süllyedt. Az év további részében a nyugati piacok, illetve a tengeren túli befektetők bizonytalansága és szerény érdeklődése, a gáz és a gyógyszerek áralakulását érintő viták, a vegyipari cégek körül kialakult események, az olajárak emelkedése gyakoroltak - időnként hektikus mozgásban megnyilvánuló - hatást a BUX alakulására.
2001 elején a nyilvánosságra hozott amerikai inflációs adatok, az amerikai gazdaság növekedésének jelentős lassulása, az amerikai jegybank (FED) kamatemelése következtében csökkentek a New York-i és az európai tőzsdék indexei, ami a BUX-on is éreztette hatását. A 2001 januári 8100 pont körüli értékről folyamatosan csökkenve, áprilisban 6400 pont alá esett, majd az ezt követő hónapokban 6500-7000 ezer pont körül ingadozott. Az Egyesült Államokat ért terrortámadás hírére szeptember 11-én 5700 pontra esett vissza, és csak a hónap végén érte el a 6 ezer pontot, majd az ezt követő hónapokban sem került 7300 pont fölé.
1991 eleje és 2001 vége között a BUX-index 1000-ről 7131-re emelkedett, ami 613%-os növekedés. Ugyanebben az időszakban a fogyasztói árak 490%-kal nőttek.
2001 végén a piaci értéken számított részvényportfólió 72,9%-a a külföldiek, 8,5%-a az államháztartás, 6,3%-a a pénzügyi vállalatok, 6,2%-a a háztartások és 6,1%-a a nem pénzügyi vállalatok tulajdonában volt.
A BÉT határidős piaca a megnyitása évében, 1995-ben 10,2 milliárd forint forgalmat bonyolított le. A legmagasabb értéket 1998-ban érte el, 2,9 billió forinttal, majd ezt követően mérséklődött, 2001-ben 750 milliárd volt. 1997 és 2000 között a kontraktusok meghatározó hányadát a BUX-ra kötött üzletek tették ki. A 2001. évi forgalomnak már háromötödét a részvényekre, több mint egyharmadát a BUX-ra kötött üzletek jelentették, az 1998-ig jelentős részesedéssel bíró devizaüzletek alig haladták meg a 2%-ot.
Forrás: Budapesti Árutőzsde.
A Budapesti Árutőzsde (BÁT) 1989-ben nyitotta meg gabonaszekcióját, amihez 1991-ben a hússzekció, 1993-ban a pénzügyi szekció társult. A forgalom évről évre emelkedett, az igazi lendületet azonban az 1995-ben bevezetett csúszó leértékelés bevezetése adta, ami szinte kockázatmentes kamatarbitrázst biztosított a befektetőknek. A forgalom emelkedése 1998-ig töretlen volt, ekkor a kontraktusok száma megközelítette a 8,5 milliót, értéke pedig az 1,4 billió forintot. 1998 szeptemberében az orosz pénzügyi válság hatására néhány nap alatt a forint 4,5%-ot veszített az értékéből, majd 1999 elejéig az intervenciós sávon belül ingadozott. A BÁT forgalma csak közel egy év eltelte után, 1999 végén állt vissza a válság előtti szintre. Ez 1998-ban is, de különösen 1999-ben éreztette hatását, az utóbbi évben a forgalom az egy évvel korábbi 30%-át, a kontraktusok számát tekintve 20%-át érte el. 2000-ben és 2001-ben is a megelőző évihez képest nőtt a forgalom, de ezzel is csak az 1996 körüli szintet érte el, 780 milliárd forintot képviselt.
A BÁT forgalmából 1993-ban, amikor már mindhárom szekció működött, közel 87%-kal a gabona-, mintegy 12%-kal a pénzügyi, és másfél százalékkal a hússzekció részesedett. Az ezt követő években a pénzügyi szekció túlsúlya vált jellemezővé, 92--96% körül alakult. 1999-2000-ben a gabonaszekció fellendülése mellett, a pénzügyi szekcióé mérséklődött, a hússzekció csökkent. 2001-ben a forgalom 88%-a, a kontraktusok 99%-a a pénzügyi szekcióhoz, a többi a gabonaszekcióhoz kapcsolódott. A BÁT forgalmának 99%-ot meghaladó részét a határidős üzletek jelentették, az azonnali üzletek részesedése az összforgalomból marginális.
A kereskedés során meghatározó szerepet a pénzügyi szekció határidős üzletei játszottak. A forgalom devizák szerinti megoszlása jelentősen módosult, az egyes devizáknak a valutakosárban betöltött szerepétől, illetve az árfolyamok várható alakulásától függően. A német márka 1998-ig jelentős hányadát tette ki a forgalomnak, miután kikerült a valutakosárból szerepe 1999-ben csökkent, helyét az amerikai dollár és az euró vette át. Ez utóbbi 2001-ben 71%-kal, az amerikai dollár 18%-kal, a japán jen 8%-kal részesedett a forgalomból.
A biztosítótársaságok száma az 1989. évi 4-ről fokozatosan emelkedve 2001-ben 26-ra nőtt, és a tulajdonosi szerkezetben is lényeges változások történtek, az elmúlt év végén a biztosító részvénytársaságok alaptőkéjének közel 80%-a külföldi tulajdonban volt. Ugyanezen időszakban a díjbevételek 415 milliárd forintra, folyó áron 15-szörösükre, volumenben - fogyasztóiár-indexszel számolva - 71%-kal emelkedtek. A kárfizetések növekedési üteme ennél mérsékeltebb volt, folyó áron 8-szoros, ami volumenben 9%-os csökkenést jelent.
A két fő biztosítási ágon belül az életbiztosítási szerződések állománya mérséklődő, a nem életbiztosításoké pedig növekvő volt. Az életbiztosítások meghatározó hányadát a vegyes életbiztosítások tették ki, azonban arányuk csökkenő, ugyanakkor dinamikusan emelkedő a befektetésekhez kötött életbiztosítások száma és aránya is. A nem életbiztosítási üzletágon belül nem volt lényeges szerkezeti változás, a szerződések száma alapján a jármű felelősség- és cascobiztosítások együttesen mintegy kétötöd részt képviselnek, és az egyéb vagyoni kockázatokra kötött biztosítások egynegyed arányban szerepelnek. Jelentős még a baleset-, valamint a tűz- és elemikár kockázatokra kötött biztosítási szerződések száma is.
A kárfizetések összege és az előző évihez mért változása az 1989-2001 közötti időszakban hullámzó képet mutatott. 2001-ben 29%-kal nőtt a kárfizetés összege. Az életbiztosítási üzletág kárfizetései az összes kifizetésből 1999-ig 20% körüli mértékben részesedtek, 2000-ben meghaladták a 26%-ot, 2001-ben pedig megközelítették a 34%-ot. Ez összefüggésben van az életbiztosítási ág évek óta tartó növekedésével, illetve termékeik életciklusának alakulásával, továbbá a visszavásárlások miatti kifizetésekkel is. A nem életbiztosítási üzletágban a kárfizetés többsége - a díjbevételekhez hasonlóan - a gépjármű kötelező- és cascobiztosításokhoz kötődik, részesedésük kétharmad körül alakult.
A kárhányad (kárfizetések aránya az összes díjbevételhez) a bevételek és a kárfizetések egyes években tapasztalt ingadozásának következtében jelentős szélsőértékek között mozgott. 2001-ben a kárhányad összességében 45,7%-os, az életbiztosításoknál ennél kisebb, 37,1, és a nem életbiztosításoknál nagyobb, 57,1%-os volt. A kötelező gépjármű-felelősségbiztosítás ágazatban még ezt is lényegesen meghaladta, 70,7%-ot tett ki. Ez a tétel egy évvel korábban nem érte el az 50%-ot.
A biztosítótársaságok 2001-ben az egy évvel korábbinál 20,5%-kal nagyobb, 672 milliárd forintos biztosítástechnikai tartalékkal és biztonsági tőke fedezetéül szolgáló befektetéssel rendelkeztek. Ennek 84%-a az állam által kibocsátott - túlnyomó többségében éven túli lejáratú - értékpapírokban feküdt. A tőzsdén jegyzett részvények aránya nem érte el az 5%-ot.
A biztosítási piac koncentrációja az elmúlt évek során kissé mérséklődött, de még mindig jelentősnek mondható. 2001-ben az öt legnagyobb díjbevételű biztosítótársaságnál koncentrálódott az összes díjbevétel 82%-a, és a két legnagyobbnál a 46%-a.
Az Európai Unió tagországaiban a biztosítótársaságok száma az 1995. évi 4348-ról 1999-ben 3853-ra csökkent. A díjbevételek ugyanezen időszakban 49%-kal, 507 milliárd euróról 756 milliárdra emelkedtek. Ezen belül az életbiztosítások növekedése volt a gyorsabb, megközelítette az 54%-ot, részesedése az összes díjbevételből mintegy 44%-ot képviselt. 1999-ben az összes díjbevétel 70%-a három országban - Nagy-Britannia, Németország, Franciaország - koncentrálódott. A kárfizetések aránya a díjbevételekhez viszonyítva a baleset és egészségbiztosítások esetében megközelítette a 70%-ot, a gépjárműveknél pedig 87%-ot ért el. A biztosítótársaságok befektetései az 1995. évi 1,4 billió euróról 1999-ben 2,6-szeresükre, 3,7 billióra emelkedtek.
Az önkéntes és magánnyugdíjpénztárak*
Az önkéntes pénztárak működésének törvényi feltételeit 1993-ban teremtették meg, alapításukra 1994-től nyílt lehetőség. A magánnyugdíjpénztárak 1998-ban kezdték meg működésüket, aminek feltételei a nyugdíjrendszer átalakítása során jöttek létre.
A pénztárak 2001. december végi 581 milliárd forintos vagyona a GDP 3,9%-át tette ki, a háztartások pénzvagyonán belüli aránya 7,7%-ra emelkedett. A vagyonból mintegy fele-fele arányban részesedtek az önkéntes és a magánnyugdíjpénztárak.
Az önkéntes pénztárak száma az 1994. évi 75-ről 1997-ben 305-re emelkedett, majd fokozatosan csökkent, számuk 2001-ben 154 volt. A pénztári tevékenység megszűnését alapvetően a méret- és költséggazdaságossági okok idézték elő, de emellett befolyásolták a mögöttük álló, elsősorban pénzügyi intézmények fúziói is. Az önkéntes pénztárak számának csökkenése a nyugdíjpénztárakra volt jellemző, az egészség- és önsegélyező pénztárak száma emelkedett. Ugyanezen időszakban a taglétszám növekedése töretlen volt, az 1994. évi 13 ezerről 2001-ben 1,3 millióra emelkedett. 2001 december végén a taglétszám mintegy 87%-a az önkéntes nyugdíjpénztárakban koncentrálódott, az egészségpénztárak 8, az önsegélyező pénztárak 5%-ot meghaladó részesedése mellett. Az önkéntes pénztárak vagyonát tekintve a nyugdíjpénztárak túlsúlya még szembetűnőbb, megközelítette a 98%-ot.
Az önkéntes pénztárak vagyona 2001-ben 298 milliárdra, az egy főre jutó vagyon 252 ezer forintra emelkedett. Az önkéntes nyugdíjpénztárak vagyonának növekvő hányada, (2001-ben 77%-a) állampapírokban testesült meg, míg a részvények 11%-ot képviseltek.
A magánnyugdíjpénztárak taglétszámának növekedése 1998-ban és 1999 augusztus végéig volt jelentős. Az önkéntes jelentkezők számára - a pályakezdők kivételével - ekkor lezárult a belépés lehetősége. A magánnyugdíj-pénztári tagok létszáma 2001 végén 2 millió 250 ezer fő, a foglalkoztatottak mintegy háromötöde volt. A magánnyugdíjpénztárak befektetési tevékenységéből származó nettó bevétel átlagos befektetési állományhoz viszonyított aránya 2001-ben 6,6%-ot, míg egy évvel korábban 6,1%-ot tett ki. A befektetési bevétel 65%-át a kapott kamatok és kamat jellegű bevételek, valamint osztalékok, 35%-át az eladott értékpapírok után elszámolt árfolyamnyereség adta.
A magánnyugdíjpénztárak vagyona 2001-ben 283 milliárd forintra emelkedett, az egy főre jutó értéke 126 ezer forint volt. Vagyonportfóliójukban az állampapírok voltak túlsúlyban.
Az állam által az állampolgárok tulajdonában igazságtalanul okozott károk részleges kárpótlásáról szóló törvények alapján 1992 és 1996 között az állampolgárok 1430 ezer kérelmet nyújtottak be vagyoni kárpótlás címén. A kérelmek 57%-át 1992-ben, 37%-át 1994-ben nyújtották be az Országos Kárrendezési és Kárpótlási Hivatalhoz. A megállapított kárpótlás összege - kárpótlási jegy címletértéken - megközelítette a 81 milliárd forintot. A mezőgazdasági vállalkozást támogató - ugyancsak kárpótlási jellegű - utalványok értéke meghaladta a 3,7 milliárd forintot.
Az életüktől és szabadságuktól politikai okból jogtalanul megfosztottak kárpótlásáról szóló törvények alapján személyi kárpótlásra 444 ezer kérelem érkezett. A kérelmezők 43%-a kárpótlási jegyben részesült, ami címletértéken 50 milliárd forintot tett ki. A személyi kárpótlással összefüggő készpénz kifizetés 1,3 milliárd forint volt, ennek 45%-a - 569 millió forint - az élet elvesztéséhez, 55%-a a többi kárpótlási jogcímhez kapcsolódott. Az életjáradékot 60 500-an választották. A benyújtott kérelmek 30%-át - 131 ezret - elutasították.
A kárpótlási törvények végrehajtása - a mezőgazdaság kivételével - 1996-ban lényegében befejeződött. A mezőgazdaságban kárpótlásra kijelölt 2,7 millió hektár licitálásra előkészített földterület 79%-a 1996 végéig gazdára talált, a többi a kilencvenes évek végéig került új tulajdonoshoz.
A kárpótlási jegyek címletértékét folyamatosan valorizálták, névértékét 1994. december végén 174,2%-on rögzítették. A kárpótlási jegy olyan kamatozó, szabadon átruházható értékpapír, amelynek végső fedezetét az állami tulajdon adja. A kárpótlási jegyek az első kárpótlási törvény hatálybalépésétől, 1991. augusztus 10-től a mindenkori jegybanki alapkamat 75%-ával kamatoztak 1994. december 31-ig. A kárpótlási jegy névértékét csak a közvetlen állami tulajdon megvásárlásánál, állami és önkormányzati lakás vásárlásánál, E-hitel felvételénél saját részként, illetve életjáradékra váltás esetén lehetett érvényesíteni. A kárpótlási jegyek adásvételének korlátja nincs. A kárpótlási jegyet 1992-ben a tőzsdére is bevezették. A tőzsdei kapitalizáció erősen hullámzott, de mindvégig a névérték alatt maradt, 1997-ben érte el a maximumot, 126 milliárd forintot képviselt, 2001-ben 56 milliárdot. A kárpótlási jegyre 1992-2001-ben közel 78 ezer üzletet kötöttek, az összes forgalom - folyó áron - mintegy 130 milliárd forintot tett ki. Ezen belül 2001-ben 0,6 milliárd forint volt, ami az összes forgalom egy század százaléka.
A piacgazdaságra történő áttérés meghatározó eleme volt az állami tulajdon arányának csökkentése, a magántulajdon részesedésének növelése, a privatizáció. Ez Magyarországon kezdetben az Állami Vagyonügynökség (ÁVÜ), illetve Vagyonkezelő Rt., majd az Állami Privatizációs és Vagyonkezelő (ÁPV) Rt. felügyelete és ellenőrzése mellett valósult meg.
Az 1990-ben elfogadott ún. előprivatizációs törvény alapján került sor az állami vállalatok kiskereskedelmi, vendéglátó-ipari és fogyasztói szolgáltatásokat végző üzleteinek kizárólag belföldi magánszemélyek részére történő értékesítésére. Ez a folyamat lényegében 1994-ben befejeződött, és több mint 10 ezer üzlet talált új magántulajdonosra.
A gazdaság többi területén 1990-től megkezdődött az állami vállalatok társasággá alakulása, majd ezt követő magánosítása. 1990. január 1-jén 1858 állami vállalatot tartottak nyílván. Ezek száma az egyes években változott a megszűnt, a felszámolás és csődeljárás alatt álló, a más vagyonkezelő szervezetnek átadott, vagy attól átvett vállalatok, illetve társaságok számának függvényében. 2001 végén az értékesített vállalkozások száma meghaladta az 1250-et, a még többségi, vagy kisebbségi állami tulajdonban lévőké a 160-at.
Az állami vagyonkezelő szervezetek 1990-2001-ben összesen folyó áron mintegy 1,8 billió forintos bevételt realizáltak. Ennek egynegyede 1990-1994-ben, 56%-a 1995-1997-ben keletkezett. A devizabevételek az összes bevétel több mint felét tették ki, jelentős hányaduk (44%) 1995-ben, a stratégiai társaságok állami tulajdonú részvényei meghatározott hányadának ellenértékeként folyt be az állami vagyonkezelő szervezethez. A nagyarányú privatizáció éveiben a bevétel nagyobb része rendszerint devizában folyt be, kivéve 1994-et, amikor a hazai tulajdonlást segítő technikák (E-hitel, kárpótlási jegy) előnybe részesítésének következményeként a forintbevétel aránya meghaladta a 90%-ot.
A privatizált vagyon értékelése még folyó áron is közismerten nehéz, az összehasonlító áras számítás pedig még több problémát vet fel. Ugyanakkor a kilencvenes évek inflációjának mértéke szükségessé teszi a volumenfolyamatok legalább közelítő pontosságú érzékeltetését. Számításaink szerint 2001. évi változatlan áron - GDP deflátor árindexszel számolva - az eltelt tizenkét év alatt a privatizációból befolyt bevétel becsült összege mintegy 1 billió forintot tett ki.
Az 1990-2001-es időszak összehasonlító áron számított bevételének 91%-a az értékesítésből, a többi vagyonhozadékból és egyéb bevételekből származott. Az értékesítés 88%-a készpénz, 9%-a kárpótlási jegy, és 3%-a E-hitel ellenében történt. A készpénzbevétel háromötödét devizában fizették.
Az állami vagyonkezelő szervezetek kiadásai 1990-2001-ben folyó áron 2 billió forintot tettek ki. A kiadások több mint fele a nemzetgazdasággal szembeni kötelezettségek (közvetlen költségvetési befizetés, elkülönített és más állami alapok feltöltése, állami kötelezettségek kiváltása, valamint a mindenkori költségvetési törvényben meghatározott feladatok, illetve az azokhoz kapcsolódó kiadások stb.) teljesítésére szolgált. A kiadások másik részét a privatizációs folyamat fenntartására, a cégek reorganizációjára, a garanciális kiadásokra, az önkormányzatok és a társaságok részére törvényben meghatározott kifizetésekre, valamint a privatizációval összefüggő közvetlen költségekre - beleértve a vagyonkezelő szervezetek saját működési költségeit is - fordították.
A bérlakások privatizációja a nyolcvanas évek végén indult meg, 1988-1989-ben 27 400 lakást értékesítettek. 1990-2000-ben további 570 ezer önkormányzati lakást adtak el. Ennek több mint háromötöde 1990 és 1994 között, egyötöde 1995-ben, míg a többi az ezt követő években talált vevőre. Az 1990. január 1-jei 721 ezer önkormányzati tulajdonú lakás négyötödét 2000-ig privatizálták.
Az értékesített lakások forgalmi értéke 1990-ben átlagosan 1149 ezer forint, az egy lakásra jutó eladási költség 269 ezer forint volt. 1995-ben az egy lakásra jutó forgalmi érték 1397 ezer forintra, az egy lakásra jutó eladási ár 433 ezer forintra emelkedett. Ekkor volt a legmagasabb az eladási ár a forgalmi érték százalékában, országos átlagban meghaladta a 31%-ot. Az ezt követő években, 1998-ig mérséklődött, majd ismét emelkedett, és 2000-ben meghaladta a 30%-ot. Ezen belül az egyes településtípusoknál jelentős eltérések mutatkoztak: a legalacsonyabb Budapesten volt 23%, a legmagasabb a megyeszékhelyeken 53%, ennél valamivel alacsonyabb, 50% a többi városban.
A mezőgazdaságban a tulajdonviszonyok átalakulása az 1990-1992 években lassabban, 1993-tól gyorsabb ütemben zajlott le. A kárpótlási folyamat első szakasza 1994-ben zárult le, majd 1995-től a második szakasszal folytatódott és az évtized végére lényegében befejeződött. A korábban túlsúlyban lévő mezőgazdasági nagyüzemek visszaszorulása mellett az egyéni gazdálkodók szerepe megnőtt. A 2000. évi összeírás adatai szerint az egyéni gazdaságok művelték a termőterület 52%-át.
3.1. A bruttó hazai termék és a fő ágazatok hozzáadott értékének volumenindexei
(%)
Év |
Bruttó hazai termék (GDP) |
Az ágazatok bruttó hozzáadott értéke összesen |
Ebből: |
||
mezőgazdaság |
ipar |
építőipar |
|||
1990 |
96,5 |
96,2 |
95,4 |
92,4 |
78,1 |
1991 |
88,1 |
89,3 |
91,9 |
82,2 |
85,0 |
1992 |
96,9 |
94,9 |
83,5 |
93,3 |
101,9 |
1993 |
99,4 |
100,6 |
92,1 |
103,0 |
94,5 |
1994 |
102,9 |
104,3 |
99,6 |
106,0 |
104,7 |
1995 |
101,5 |
100,5 |
102,7 |
106,9 |
100,2 |
1996 |
101,3 |
102,2 |
104,1 |
103,2 |
92,8 |
1997 |
104,6 |
104,7 |
99,5 |
111,4 |
108,2 |
1998 |
104,9 |
104,7 |
98,5 |
108,3 |
105,8 |
1999 |
104,2 |
104,3 |
100,9 |
107,2 |
104,3 |
2000 |
105,2 |
105,1 |
92,1 |
109,6 |
106,9 |
2001 |
103,8 |
103,5 |
108,6 |
101,2 |
107,9 |
1989 = 100,0 |
|||||
2001 |
108,2 |
109,3 |
70,3 |
122,4 |
85,7 |
3.1. A bruttó hazai termék és a fő ágazatok hozzáadott értékének volumenindexei (folytatás)
(%)
Év |
Kereskedelem, vendéglátás |
Szállítás |
Egyéb szolgáltatások |
Ebből: |
||
pénzügy, ingatlan |
közigazgatás, oktatás, egészségügy |
|||||
Előző év = 100,0 |
||||||
1990 |
111,8 |
92,7 |
104,0 |
.. |
.. |
|
1991 |
91,7 |
88,6 |
97,6 |
.. |
.. |
|
1992 |
83,9 |
95,7 |
103,3 |
98,0 |
107,6 |
|
1993 |
96,2 |
94,6 |
104,6 |
105,9 |
103,7 |
|
1994 |
96,1 |
101,4 |
107,3 |
112,0 |
103,7 |
|
1995 |
96,8 |
112,4 |
93,9 |
92,7 |
94,8 |
|
1996 |
99,6 |
103,1 |
103,0 |
105,9 |
100,2 |
|
1997 |
106,5 |
109,3 |
99,2 |
96,0 |
102,4 |
|
1998 |
105,4 |
103,3 |
103,0 |
103,3 |
102,8 |
|
1999 |
100,5 |
105,5 |
103,6 |
103,8 |
103,3 |
|
2000 |
102,0 |
102,3 |
105,2 |
107,8 |
102,6 |
|
2001 |
103,9 |
104,2 |
104,0 |
104,3 |
103,3 |
|
1989 = 100,0 |
||||||
2001 |
91,7 |
111,0 |
131,8 |
.. |
.. |
3.2. A külföldi jövedelmek hatása a GDP-re, a GNI alakulása
Év |
Bruttó hazai termék (GDP) |
Külföldi |
Bruttó nemzeti jövedelem |
Bruttó nemzeti jövedelem (GNI) volumenindexei |
|||
nettó tulajdonosi jövedelem |
vissza-forgatott tőkejöve-delem |
nettó munka-jövedelem |
|||||
folyó áron, milliárd forint |
előző év = 100,0 |
1995 |
|||||
1995 |
5 614,0 |
-255,4 |
-126,5 |
-6,7 |
5 225,4 |
.. |
100,0 |
1996 |
6 893,9 |
-288,6 |
-208,2 |
-3,1 |
6 394,0 |
101,0 |
101,0 |
1997 |
8 540,7 |
-389,2 |
-331,9 |
-0,2 |
7 819,4 |
103,2 |
104,2 |
1998 |
10 087,5 |
-459,6 |
-420,3 |
5,0 |
9 212,6 |
104,6 |
109,0 |
1999 |
11 393,5 |
-412,7 |
-472,4 |
1,0 |
10 509,3 |
105,3 |
114,8 |
2000 |
13 150,8 |
-482,2 |
-551,7 |
0,5 |
12 117,4 |
105,1 |
120,7 |
3.3. A bruttó hazai termék (GDP) és annak belföldi felhasználása
Év |
Bruttó hazai termék (GDP) |
Exporta) |
Importa) |
Belföldi felhasználás |
Előző év = 100,0 |
||||
1990 |
96,5 |
94,7 |
95,7 |
96,9 |
1991 |
88,1 |
86,1 |
93,9 |
90,9 |
1992 |
96,9 |
102,1 |
100,2 |
96,4 |
1993 |
99,4 |
89,9 |
120,2 |
109,9 |
1994 |
102,9 |
113,7 |
108,8 |
102,2 |
1995 |
101,5 |
113,4 |
99,3 |
96,9 |
1996 |
101,3 |
108,4 |
106,2 |
100,6 |
1997 |
104,6 |
126,4 |
124,6 |
104,0 |
1998 |
104,9 |
116,7 |
122,8 |
107,8 |
1999 |
104,2 |
113,1 |
112,3 |
104,0 |
2000 |
105,2 |
121,8 |
121,1 |
105,1 |
2001 |
103,8 |
109,1 |
106,3 |
102,1 |
1989 = 100,0 |
||||
2001 |
108,2 |
231,9 |
274,7 |
116,3 |
a)
A nemzetgazdaság teljes külkereskedelmi forgalma (áruk és szolgáltatások együtt).3.4. A GDP fő összetevőinek részaránya
(folyó áron)
(%)
Év |
Háztartások fogyasztása |
Közösségi fogyasztás |
Bruttó állóeszköz felhalmozás |
Készletválto-zás és egyéb tételek |
Kiviteli (+), illetve behozatali (-) többlet |
1991 |
69,9 |
10,6 |
20,9 |
-0,4 |
-1,0 |
1995 |
66,3 |
11,0 |
20,0 |
3,9 |
-1,3 |
2000 |
63,1 |
9,8 |
24,2 |
6,9 |
-4,0 |
2001 |
63,9 |
11,0 |
23,4 |
3,8 |
-2,1 |
3.5. A belföldi felhasználás fő összetevőinek volumenindexei
Év |
Végső fogyasztás összesen |
Ebből: |
Bruttó állóeszköz- felhalmozás |
|
háztartások fogyasztása |
közösségi fogyasztás |
|||
Előző év = 100,0 |
||||
1990 |
97,3 |
96,4 |
102,6 |
92,9 |
1991 |
94,9 |
94,4 |
97,3 |
89,6 |
1992 |
100,6 |
100,0 |
104,9 |
97,4 |
1993 |
105,4 |
101,9 |
127,5 |
102,0 |
1994 |
97,7 |
99,8 |
87,3 |
112,5 |
1995 |
93,4 |
92,9 |
95,9 |
95,7 |
1996 |
96,5 |
96,6 |
95,8 |
106,7 |
1997 |
102,3 |
101,7 |
105,7 |
109,2 |
1998 |
104,1 |
104,9 |
99,7 |
113,3 |
1999 |
104,2 |
104,6 |
101,8 |
105,9 |
2000 |
103,7 |
104,1 |
101,2 |
107,7 |
2001 |
103,6 |
104,0 |
100,4 |
103,1 |
1989 = 100,0 |
||||
2001 |
102,8 |
100,3 |
116,7 |
138,2 |
3.6. A bruttó hozzáadott érték megoszlása tulajdonosi alszektorok szerint
(%)
Tulajdonosi alszektor |
1992 |
1995 |
1999 |
2000 |
Közösségi |
53,3 |
36,7 |
30,4 |
28,5 |
Külföldi |
5,2 |
14,2 |
20,5 |
21,9 |
Hazai magán |
41,5 |
49,1 |
49,1 |
49,6 |
Összesen |
100,0 |
100,0 |
100,0 |
100,0 |
3.7. A bruttó hazai termék (GDP) régiónként
Régiók |
Megoszlás, % |
Egy főre jutó érték az országos átlag százalékában |
||
1995 |
2000 |
1995 |
2000 |
|
Közép-Magyarország |
41 |
43 |
144 |
152 |
Közép-Dunántúl |
10 |
11 |
91 |
101 |
Nyugat-Dunántúl |
10 |
11 |
103 |
114 |
Dél-Dunántúl |
8 |
7 |
82 |
75 |
Észak-Magyarország |
9 |
8 |
73 |
65 |
Észak-Alföld |
11 |
10 |
71 |
63 |
Dél-Alföld |
11 |
10 |
83 |
72 |
Összesen |
100 |
100 |
100 |
100 |
3.8. A külső- és belső pénzügyi egyensúly a GDP százalékában
Év |
A külföldi nettó adósságállomány |
A folyó fizetési mérleg egyenlege |
A központi költségvetés bruttó tartozása |
Az államháztartás egyenlege |
1990 |
45,5 |
0,4 |
66,3 |
-0,0 |
1991 |
40,3 |
0,8 |
74,1 |
-2,1 |
1992 |
37,6 |
0,8 |
78,3 |
-6,0 |
1993 |
40,5 |
-9,0 |
88,7 |
-4,2 |
1994 |
44,1 |
-9,4 |
86,0 |
-8,4 |
1995 |
36,9 |
-5,6 |
84,3 |
-6,6 |
1996 |
32,6 |
-3,7 |
71,5 |
-3,1 |
1997 |
26,4 |
-2,1 |
62,9 |
-4,8 |
1998 |
26,4 |
-4,8 |
61,1 |
-6,6 |
1999 |
25,0 |
-4,4 |
60,4 |
-3,7 |
2000 |
24,0 |
-2,8 |
54,9 |
-3,7 |
2001 |
20,4 |
-2,2 |
51,9 |
-3,3 |
Forrás: Magyar Nemzeti Bank, Pénzügyminisztérium, Államadósság Kezelő Központ Rt.
3.9. A nemzetgazdasági beruházások alakulása
Év |
Mezőgazdaság |
Bányászat |
Feldolgozóipar |
Villamosenergia |
Építőipar |
Kereskedelem |
Vendéglátás |
Előző év = 100,0 |
|||||||
1992 |
65,0 |
75,8 |
114,0 |
84,4 |
105,6 |
103,2 |
140,5 |
1993 |
105,8 |
89,7 |
85,0 |
120,5 |
98,4 |
112,6 |
54,5 |
1994 |
103,3 |
111,0 |
107,8 |
120,3 |
122,2 |
101,1 |
83,5 |
1995 |
96,9 |
77,8 |
109,4 |
97,1 |
82,1 |
88,4 |
90,3 |
1996 |
127,4 |
85,9 |
115,8 |
85,5 |
136,3 |
176,7 |
101,2 |
1997 |
114,1 |
106,2 |
109,0 |
103,2 |
89,3 |
88,6 |
131,5 |
1998 |
111,6 |
178,7 |
124,5 |
127,6 |
127,2 |
119,1 |
107,4 |
1999 |
97,8 |
106,8 |
114,2 |
99,8 |
106,5 |
125,7 |
124,8 |
2000 |
89,3 |
71,9 |
103,2 |
100,1 |
140,3 |
107,0 |
107,2 |
2001 |
105,2 |
71,9 |
100,4 |
88,7 |
104,8 |
102,8 |
100,5 |
1991 = 100,0 |
|||||||
2001 |
64,1 |
73,6 |
206,8 |
120,7 |
233,3 |
247,4 |
117,7 |
Milliárd forint |
|||||||
2001 |
93,5 |
6,8 |
770,7 |
178,9 |
73,1 |
221,6 |
34,0 |
3.9. A nemzetgazdasági beruházások alakulása (folytatás)
Év |
Szállítás |
Pénzügy |
Ingatlan |
Közigazgatás |
Oktatás |
Egész ségügy |
Egyéb szolgáltatások |
Összesen |
Előző év = 100,0 |
||||||||
1992 |
85,3 |
116,7 |
86,8 |
124,7 |
139,6 |
141,0 |
100,9 |
98,5 |
1993 |
119,1 |
107,8 |
103,4 |
98,9 |
105,2 |
101,0 |
123,2 |
102,5 |
1994 |
128,8 |
102,7 |
102,7 |
122,3 |
91,0 |
116,6 |
133,2 |
112,3 |
1995 |
88,3 |
102,2 |
105,9 |
67,9 |
87,6 |
71,4 |
67,5 |
94,7 |
1996 |
90,3 |
67,5 |
111,9 |
87,0 |
93,0 |
74,5 |
113,0 |
105,2 |
1997 |
127,3 |
83,7 |
99,8 |
139,5 |
107,2 |
117,9 |
125,7 |
108,5 |
1998 |
98,7 |
126,8 |
92,0 |
173,5 |
104,6 |
103,8 |
123,1 |
112,7 |
1999 |
94,4 |
78,5 |
116,5 |
81,4 |
112,7 |
87,3 |
87,5 |
105,3 |
2000 |
108,2 |
96,0 |
114,3 |
117,6 |
110,6 |
103,8 |
112,3 |
107,4 |
2001 |
100,6 |
78,6 |
116,7 |
103,2 |
103,8 |
93,9 |
110,7 |
103,5 |
1991 = 100,0 |
||||||||
2001 |
128,0 |
52,4 |
122,2 |
172,4 |
122,4 |
68,1 |
168,8 |
141,8 |
Milliárd forint |
||||||||
2001 |
498,5 |
58,2 |
748,3 |
155,9 |
65,7 |
56,5 |
147,1 |
3 108,8 |
3.10. A nemzetgazdasági beruházások megoszlása
(%)
Év |
Vállalkozás |
Költségvetési és társadalom- |
Egyéni gazdálkodási |
Összesen |
|
|
biztosítási szervek |
tevékenység |
|
1995 |
65,1 |
14,7 |
20,2 |
100,0 |
2000 |
67,4 |
14,7 |
17,9 |
100,0 |
2001 |
66,2 |
14,2 |
19,6 |
100,0 |
3.11. Néhány feldolgozóipari alágazat beruházása
Alágazatok |
1996-1998 |
1999-2001 |
||||
milliárd forint |
a feldolgozóipari |
a nemzetgazdasági |
milliárd forint |
a feldolgozóipari |
a nemzetgazdasági |
|
beruházások százalékában |
beruházások százalékában |
|||||
Élelmiszeripar |
193,6 |
15,4 |
3,7 |
281,2 |
12,6 |
3,4 |
Kokszgyártás, kőolajfeldolgozás |
150,0 |
11,9 |
2,9 |
168,1 |
7,5 |
2,0 |
Vegyianyag, -termék gyártása |
162,7 |
12,9 |
3,1 |
270,9 |
12,1 |
3,2 |
Villamosgép, műszer gyártás |
171,3 |
13,6 |
3,3 |
516,6 |
23,1 |
6,2 |
Járműgyártás |
163,9 |
13,0 |
3,2 |
348,5 |
15,6 |
4,2 |
3.12. Beruházások régiók szerint
Régió |
Megoszlás, % |
Egy lakosra jutó beruházás, forint |
|||
1989 |
1995 |
2000 |
1989 |
2000 |
|
Közép- Magyarország |
34,7 |
45,1 |
40,1 |
31 243 |
286 588 |
Közép-Dunántúl |
12,1 |
11,1 |
12,6 |
28 954 |
231 593 |
Nyugat-Dunántúl |
10,6 |
11,8 |
13,0 |
28 061 |
268 678 |
Dél-Dunántúl |
9,6 |
6,3 |
6,4 |
23 753 |
132 811 |
Észak-Magyarország |
11,0 |
8,0 |
11,1 |
22 120 |
177 672 |
Észak-Alföld |
11,3 |
9,6 |
9,7 |
19 455 |
129 324 |
Dél-Alföld |
10,7 |
8,1 |
7,2 |
20 425 |
108 607 |
100,0 |
100,0 |
100,0 |
25 477 |
202 485 |
3.13. Az államháztartás és alrendszereinek egyenlege
(folyó áron, milliárd forint)
Év |
Központi költségvetésa) |
Társadalombizto-sítási alapok |
Helyi önkormányzatok |
Összesen |
1990b) |
-0,1 |
-0,6 |
0,0 |
-0,7 |
1991b) |
-83,2 |
-9,3 |
38,3 |
-53,1 |
1992b) |
-174,4 |
-17,3 |
15,1 |
-176,5 |
1993b) |
-170,0 |
-33,1 |
54,6 |
-148,5 |
1994 |
-276,2 |
-34,5 |
-56,5 |
-367,3 |
1995 |
-315,3 |
-40,4 |
-17,2 |
-372,8 |
1996 |
-144,5 |
-68,6 |
0,5 |
-212,6 |
1997 |
-330,8 |
-50,6 |
-25,2 |
-406,5 |
1998 |
-545,5 |
-90,7 |
-28,2 |
-664,4 |
1999 |
-378,6 |
-46,6 |
1,1 |
-424,1 |
2000 |
-366,7 |
-81,3 |
-32,1 |
-480,2 |
2001 |
-415,5 |
-29,3 |
-39,0 |
-483,8 |
a)
A központi költségvetési szervekkel és az elkülönített állami pénzalapokkal együtt.b)
Nem GFS-szerkezetben.Forrás: Pénzügyminisztérium, KSH-számítás.
3.14. A folyó fizetési mérleg
(folyó áron, millió euró)
Év |
Árudevizaforgalom egyenlege |
Szolgáltatások és egyéb kifizetések egyenlege |
Ebből: idegenforga- lom egyenlege |
Tőkejövedelmek egyenlege |
Viszonzatlan folyó átutalások egyenlege |
Összesen |
1990 |
299 |
365 |
271 |
-1 124 |
569 |
109 |
1991 |
142 |
500 |
463 |
-1 118 |
699 |
223 |
1992 |
-39 |
582 |
443 |
-966 |
658 |
235 |
1993 |
-2 786 |
221 |
382 |
-1 023 |
629 |
-2 959 |
1994 |
-3 054 |
210 |
417 |
-1 218 |
762 |
-3 300 |
1995 |
-1 893 |
1 233 |
1 219 |
-1 423 |
156 |
-1 927 |
1996 |
-2 110 |
1 917 |
1 806 |
-1 161 |
-44 |
-1 339 |
1997 |
-1 733 |
2 026 |
2 251 |
-1 263 |
122 |
-848 |
1998 |
-2 080 |
1 591 |
2 141 |
-1 662 |
130 |
-2 020 |
1999 |
-2 054 |
1 315 |
2 078 |
-1 556 |
320 |
-1 975 |
2000 |
-1 916 |
1 938 |
2 533 |
-1 706 |
249 |
-1 434 |
2001 |
-2 265 |
2 425 |
2 930 |
-1 681 |
273 |
-1 248 |
Forrás: Magyar Nemzeti Bank.
3.15. Magyarország külföldi adósságállománya (az időszak végén folyó áron)
Év |
Bruttó |
Nettó |
Ebből: az államháztartás és MNB együttes részesedése, % |
|
adósságállomány |
||||
bruttó |
nettó |
|||
1989 |
17 184 |
12 557 |
.. |
.. |
1995 |
24 696 |
12 743 |
73,3 |
65,3 |
2000 |
33 038 |
12 146 |
48,5 |
21,2 |
2001 |
37 817 |
11 796 |
44,9 |
25,7 |
Forrás: Magyar Nemzeti Bank.
3.16. A vállalkozói szektor betét- és hitelállománya (az időszak végén)
(folyó áron, milliárd forint)
Év |
Betétek |
Ebből: |
Hitelek |
Ebből: |
Nettó tartozás |
||
forint |
deviza |
forint |
deviza |
||||
1989 |
179,9 |
166,2 |
13,7 |
473,9 |
462,6 |
11,3 |
294,0 |
1995a) |
658,2 |
470,3 |
187,9 |
995,6 |
777,8 |
217,8 |
337,4 |
2000 |
1 567,4 |
1 297,4 |
270,1 |
3 180,1 |
1 969,8 |
1 210,3 |
1 612,7 |
2001 |
1 804,7 |
1 440,7 |
364,0 |
3 489,3 |
2 327,4 |
1 161,9 |
1 684,6 |
a)
1995-től a hiteladatok tartalmazzák az esedékes, de nem kifizetett kamatok és jutalékok miatti követelések állományát is.Forrás: Magyar Nemzeti Bank.
3.17. A vállalkozói szektor nominális kamatlábai
(december hónapban)
(évi kamatláb, %)
Év |
Hitelkamatlábak |
Betéti kamatlábak |
|||
Éven belüli lejáratú |
Éven túli lejáratú |
Leszámítolt váltók |
Éven belül lekötötta) |
Éven túl lekötött |
|
1990 |
32,1 |
27,5 |
32,4 |
28,5 |
29,3 |
1995 |
32,2 |
31,6 |
31,4 |
26,1 |
25,9 |
2000 |
12,8 |
13,4 |
12,9 |
9,5 |
9,4 |
2001 |
11,2 |
11,2 |
10,7 |
8,4 |
7,7 |
a)
Az egy hónapon túli, éven belüli lekötésű betétek kamatai.Forrás: Magyar Nemzeti Bank
3.18. A Budapesti Értéktőzsde összefoglaló adatai
Év |
Bevezetett értékpapírok száma |
Tőzsdei kapitalizáció, milliárd forint |
Azonnali forgalom, milliárd forint |
A Budapesti Értéktőzsde részvényindexe |
||
maximum |
minimum |
záró érték |
||||
(1991. január 2.= 1000,00) |
||||||
1990 |
6 |
16,4 |
6,1 |
- |
- |
- |
1991 |
22 |
53,6 |
10,1 |
1 214,56 |
797,69 |
837,60 |
1995 |
166 |
1 221,3 |
253,2 |
1 629,40 |
1 159,45 |
1 528,92 |
2000 |
112 |
6 945,4 |
8 513,3 |
10 471,91 |
6 684,74 |
7 849,75 |
2001 |
112 |
7 425,7 |
3 254,4 |
8 146,03 |
5 670,98 |
7 131,13 |
Forrás: Budapesti Értéktőzsde.
3.19. Privatizációs bevételek és kiadások
(folyó áron, milliárd forint)
Év |
Bevételek összesen |
ebből: deviza |
Kiadások |
1990 |
0,7 |
0,5 |
0,5 |
1991 |
31,4 |
24,6 |
25,8 |
1992 |
77,2 |
41,0 |
76,5 |
1993 |
169,9 |
110,7 |
125,8 |
1994 |
156,7 |
11,0 |
198,0 |
1995 |
474,0 |
412,1 |
241,9 |
1996 |
158,0 |
77,5 |
340,2 |
1997 |
349,8 |
208,4 |
337,4 |
1998 |
111,9 |
38,6 |
177,8 |
1999 |
132,4 |
69,5 |
141,9 |
2000 |
58,3 |
0,0 |
151,5 |
2001 |
55,6 |
6,1 |
177,3 |
Forrás: ÁPV Rt.
3.20. A külföldi érdekeltségű vállalkozások száma, jegyzett tőkéje és külföldi tőkéje
Év |
Összes külföldi érdekeltségű vállalkozás |
Ebből: |
|||||||
száma |
jegyzett tőkéje |
külföldi tőkéje |
kizárólag külföldi |
külföldi többségi |
|||||
tulajdonú szervezetek |
|||||||||
milliárd forint |
száma |
jegyzett tőkéje |
külföldi tőkéje |
száma |
jegyzett tőkéje |
külföldi tőkéje |
|||
milliárd forint |
milliárd forint |
||||||||
1989 |
1 350 |
124,4 |
30,0 |
25 |
0,4 |
0,4 |
155 |
10,0 |
6,0 |
1990 |
5 693 |
274,2 |
93,2 |
231 |
5,5 |
5,5 |
639 |
45,6 |
29,5 |
1991 |
9 117 |
475,6 |
215,0 |
1 190 |
38,3 |
38,3 |
2 004 |
148,5 |
104,3 |
1992 |
17 182 |
713,1 |
401,8 |
4 635 |
118,3 |
118,3 |
4 273 |
276,0 |
202,8 |
1993 |
20 999 |
1 113,2 |
662,9 |
7 377 |
202,9 |
202,9 |
5 785 |
426,4 |
336,7 |
1994 |
23 557 |
1 398,2 |
833,5 |
9 372 |
338,7 |
338,7 |
6 859 |
452,0 |
361,4 |
1995 |
25 096 |
1 978,1 |
1 304,7 |
11 020 |
485,6 |
485,6 |
7 008 |
715,0 |
552,6 |
1996 |
26 130 |
2 269,4 |
1 602,9 |
12 391 |
636,8 |
636,8 |
6 881 |
912,2 |
706,3 |
1997a) |
25 738 |
2 719,3 |
2 046,2 |
13 785 |
839,8 |
839,8 |
6 395 |
1 150,0 |
921,1 |
1998a) |
26 272 |
2 971,1 |
2 364,4 |
14 805 |
1 047,8 |
1 047,8 |
6 133 |
1 450,2 |
1 158,0 |
1999a) |
26 433 |
3 155,5 |
2 624,5 |
15 541 |
1 296,8 |
1 296,8 |
5 907 |
1 447,3 |
1 182,2 |
2000a) |
26 645 |
3 451,5 |
2 935,5 |
16 455 |
1 630,0 |
1 630,0 |
5 604 |
1 437,3 |
1 177,6 |
a)
1997-től a 10% alatti részesedésű és az offshore vállalkozások nélkül.3.21. Külföldi tőke Magyarországon
(folyó áron, millió euró)
Év |
Nettó adósságállomány |
Működő tőke |
Tulajdonviszonyt megtestesítő portfólióbefektetések |
1989 |
12 557 |
181 |
.. |
1995 |
12 743 |
9 303 |
164 |
2000 |
12 146 |
17 952 |
3 239 |
2001 |
11 796 |
20 678 |
3 325 |
Év |
A mezőgazdasági termelői árak indexe |
A termeléshez felhasznált iparcikkek árindexe |
Agrárolló |
||
növénytermesztési és kertészeti termékek |
élő állatok és állati termékek |
összesen |
|||
1990 |
139,8 |
124,0 |
132,3 |
145,5 |
110,0 |
1991 |
98,3 |
102,7 |
100,3 |
132,6 |
132,2 |
1992 |
107,8 |
118,9 |
112,8 |
108,0 |
95,7 |
1993 |
126,9 |
111,3 |
119,4 |
120,0 |
100,5 |
1994 |
113,3 |
129,8 |
120,8 |
118,1 |
97,8 |
1995 |
131,7 |
121,1 |
126,5 |
123,7 |
97,8 |
1996 |
145,0 |
119,7 |
133,7 |
140,2 |
104,9 |
1997 |
99,8 |
123,3 |
109,2 |
115,1 |
105,4 |
1998 |
96,5 |
110,5 |
102,8 |
105,2 |
102,3 |
1999 |
109,4 |
95,3 |
102,6 |
104,1 |
101,5 |
2000 |
130,8 |
112,4 |
122,5 |
110,9 |
90,5 |
2001 |
94,5 |
119,7 |
104,9 |
114,5 |
109,2 |
1989 = 100,0 |
|||||
2001 |
529,1 |
555,1 |
540,6 |
819,0 |
151,5 |
3.23. Ipari-, építőipari- és beruházásiár-indexek
Év |
Ipari termelői árak |
Ebből: |
Építőipari árak |
Beruházási árak |
|
belföldi értékesítés |
exportértékesí-tés |
||||
Előző év = 100,0 |
|||||
1990 |
122,0 |
124,2 |
113,2 |
116,3 |
116,5 |
1991 |
132,6 |
131,9 |
130,2 |
119,2 |
122,2 |
1992 |
112,3 |
109,7 |
116,0 |
117,2 |
114,7 |
1993 |
110,8 |
110,5 |
112,5 |
112,0 |
112,1 |
1994 |
111,3 |
110,2 |
115,0 |
114,5 |
117,6 |
1995 |
128,9 |
127,3 |
134,0 |
126,6 |
125,5 |
1996 |
121,8 |
122,6 |
119,7 |
124,8 |
122,6 |
1997 |
120,4 |
120,8 |
119,5 |
119,9 |
117,8 |
1998 |
111,3 |
110,6 |
112,5 |
110,7 |
111,1 |
1999 |
105,1 |
107,1 |
102,8 |
110,3 |
107,8 |
2000 |
111,6 |
114,5 |
108,5 |
111,2 |
108,6 |
2001 |
105,2 |
109,4 |
101,5 |
110,1 |
106,5 |
1989 = 100,0 |
|||||
2001 |
581,6 |
612,2 |
540,0 |
590,1 |
604,8 |
3.24. Az ipar belföldi értékesítési árindexei rendeltetési csoportok szerint
Rendeltetési csoport |
1998 |
1999 |
2000 |
2001 |
2001 |
Előző év = 100,0 |
1998=100,0 |
||||
Energia, és továbbfelhaszná- lásra gyártó ágazatok összesen |
110,2 |
107,8 |
118,6 |
109,0 |
139,4 |
ebből: |
|
|
|
|
|
Energiatermelő ágazatok |
111,8 |
110,5 |
124,0 |
110,3 |
151,1 |
Továbbfelhasználásra gyártó ágazatok |
108,8 |
105,4 |
112,7 |
107,6 |
127,8 |
Beruházási javakat gyártó ágazatok |
108,5 |
105,3 |
105,2 |
104,4 |
115,7 |
Fogyasztási cikkeket gyártó ágazatok összesen |
111,7 |
105,8 |
109,7 |
111,8 |
129,8 |
ebből: |
|
|
|
|
|
Tartós fogyasztási cikkeket gyártó ágazatok |
111,4 |
111,6 |
105,0 |
102,9 |
120,6 |
Nem tartós fogyasztási cikkeket gyártó ágazatok |
111,7 |
105,5 |
110,0 |
112,5 |
130,6 |
3.25. A külkereskedelmi egységértékindexek és a cserearány
Év |
Behozatal |
Kivitel |
Cserearány |
Előző év = 100,0 |
|||
1990 |
109,8 |
110,2 |
100,4 |
1991 |
145,9 |
130,7 |
89,6 |
1992 |
109,9 |
109,3 |
99,5 |
1993 |
109,4 |
111,9 |
102,3 |
1994 |
115,5 |
118,1 |
102,3 |
1995 |
132,2 |
133,9 |
101,3 |
1996 |
120,8 |
118,0 |
97,7 |
1997 |
113,4 |
114,8 |
101,2 |
1998 |
111,4 |
112,9 |
101,3 |
1999 |
105,5 |
103,8 |
98,4 |
2000 |
112,9 |
109,9 |
97,3 |
2001 |
102,5 |
102,2 |
99,7 |
1989 = 100,0 |
|||
2001 |
547,8 |
497,4 |
90,8 |
3.26. Külkereskedelmi árindexek árufőcsoportok és országcsoportok szerint, 2001
(2000 = 100,0)
Árufőcsoport |
Behozatal |
Kivitel |
|
Országcsoport |
Behozatal |
Kivitel |
Élelmiszerek, italok, dohány |
104,1 |
108,0 |
|
Fejlett országok |
102,3 |
101,9 |
Nyersanyagok |
98,7 |
106,8 |
|
Európai Unió |
102,9 |
101,9 |
Energiahordozók |
104,8 |
102,5 |
|
Közép- és kelet- európai országok |
102,1 |
103,0 |
Feldolgozott termékek |
101,7 |
103,1 |
|
CEFTA |
102,5 |
102,1 |
Gépek, szállítóeszközök |
102,8 |
100,9 |
|
Fejlődő országok |
103,8 |
107,3 |
Összesen |
102,5 |
102,2 |
|
Összesen |
102,5 |
102,2 |
3.27. Fogyasztóiár-indexek
Év |
Élelmiszerek |
Szeszes ital, dohány |
Ruházko-dási cikkek |
Tartós fogyasztási cikkek |
Háztartási energia |
Egyéb cikkek, üzem-anyag |
Szogáltatás |
Összesen |
Előző év = 100,0 |
||||||||
1990 |
135,2 |
130,7 |
123,3 |
120,8 |
127,6 |
128,9 |
125,6 |
128,9 |
1991 |
121,9 |
125,1 |
132,1 |
131,7 |
181,0 |
143,4 |
141,9 |
135,0 |
1992 |
119,4 |
119,6 |
123,0 |
114,3 |
143,2 |
127,2 |
126,0 |
123,0 |
1993 |
129,2 |
118,6 |
116,7 |
111,0 |
120,3 |
121,6 |
124,1 |
122,5 |
1994 |
123,4 |
116,4 |
116,1 |
111,8 |
111,7 |
119,0 |
120,3 |
118,8 |
1995 |
131,1 |
120,1 |
120,2 |
124,0 |
150,0 |
127,3 |
126,0 |
128,2 |
1996 |
117,3 |
126,6 |
125,6 |
119,2 |
132,5 |
125,7 |
126,4 |
123,6 |
1997 |
117,5 |
118,9 |
118,7 |
108,5 |
129,9 |
116,1 |
119,2 |
118,3 |
1998 |
114,4 |
115,3 |
114,1 |
108,1 |
117,9 |
110,7 |
116,2 |
114,3 |
1999 |
102,9 |
111,5 |
110,6 |
106,6 |
109,4 |
114,7 |
114,8 |
110,0 |
2000 |
109,2 |
111,0 |
105,8 |
101,7 |
109,1 |
115,0 |
109,7 |
109,8 |
2001 |
113,8 |
111,2 |
105,3 |
101,0 |
110,3 |
104,9 |
109,8 |
109,2 |
1989 = 100,0 |
||||||||
2001 |
829,6 |
774,1 |
684,3 |
428,4 |
1 781,6 |
968,0 |
1 022,5 |
880,0 |
3.28. Energiafelhasználás
Év |
Összesen |
Egységnyi GDP-re jutó |
|
|
petajoule |
százalékos változás |
felhasználás, % |
Előző év = 100,0 |
|||
1990 |
1 244,2 |
94,5 |
97,9 |
1991 |
1 179,6 |
94,8 |
107,6 |
1992 |
1 057,1 |
89,6 |
92,5 |
1993 |
1 058,3 |
100,1 |
100,7 |
1994 |
1 042,6 |
98,5 |
95,7 |
1995 |
1 067,1 |
102,3 |
100,8 |
1996 |
1 080,2 |
101,2 |
99,9 |
1997 |
1 053,0 |
97,5 |
93,2 |
1998 |
1 045,9 |
99,3 |
94,7 |
1999 |
1 042,9 |
99,7 |
95,7 |
2000 |
1 036,1 |
99,3 |
94,4 |
2001 |
1 065,0 |
102,8 |
99,0 |
1989 = 100,0 |
|||
2001 |
|
80,7 |
74,6 |
3.29. Energiafelhasználás főbb fogyasztónként
Fogyasztó |
Petajoulem 2001 |
Megoszlás, % |
2001. év az előző év százalékában |
||
1995 |
2000 |
2001 |
|||
Ipar |
370,0 |
35,6 |
35,3 |
34,7 |
101,1 |
Építőipar |
9,1 |
0,9 |
0,8 |
0,9 |
103,4 |
Mezőgazdaság |
39,2 |
3,6 |
3,7 |
3,7 |
101,3 |
Szállítás |
48,5 |
4,7 |
4,7 |
4,6 |
100,4 |
Lakosság |
397,6 |
37,5 |
36,9 |
37,3 |
103,9 |
Kommunális és egyéb fogyasztók |
200,6 |
17,8 |
18,5 |
18,8 |
104,6 |
Összes felhasználás |
1 065,0 |
100,0 |
100,0 |
100,0 |
102,8 |
3.30. Nyilvántartott és működő gazdasági szervezetek az év végén
Év |
Nyilvántartott szervezet |
Ebből: |
||||
társas vállalkozások |
közülük |
egyéni vállalkozás |
||||
rt |
kft |
bt |
||||
1989 |
391 197 |
39 378 |
307 |
4 484 |
1 162 |
320 619 |
1990 |
495 315 |
63 565 |
646 |
18 317 |
5 789 |
393 450 |
1991 |
658 673 |
104 892 |
1 072 |
41 204 |
22 977 |
510 459 |
1992 |
795 172 |
139 983 |
1 712 |
57 262 |
41 218 |
606 207 |
1993 |
925 863 |
183 674 |
2 375 |
72 897 |
67 301 |
688 843 |
1994 |
1 059 849 |
223 937 |
2 896 |
87 957 |
89 045 |
778 036 |
1995 |
1 115 356 |
261 761 |
3 186 |
102 697 |
107 106 |
791 496 |
1996 |
1 115 309 |
304 343 |
3 536 |
122 044 |
127 725 |
745 247 |
1997 |
1 067 615 |
338 574 |
3 929 |
143 109 |
140 043 |
659 690 |
1998 |
1 100 757 |
377 941 |
4 251 |
157 990 |
161 857 |
648 701 |
1999 |
1 126 889 |
389 271 |
4 350 |
160 647 |
170 762 |
660 139 |
2000 |
1 175 480 |
411 521 |
4 372 |
167 033 |
188 136 |
682 925 |
2001 |
1 207 831 |
426 834 |
4 423 |
172 919 |
199 152 |
698 001 |
A működő szervezetek, vállalkozások aránya, % |
||||||
1995 |
59,9 |
71,9 |
91,1 |
83,1 |
75,6 |
52,8 |
2000 |
79,0 |
87,3 |
86,9 |
86,6 |
89,0 |
71,4 |
2001 |
76,5 |
87,1 |
88,8 |
86,9 |
87,6 |
67,2 |
3.31. A földterület megoszlása gazdálkodási formák szerint
(%)
Gazdálkodási forma |
1989 |
1995 |
2000 |
2001 |
Vállalat és gazdasági társaság |
30,8 |
27,9 |
29,1 |
29,9 |
Szövetkezet |
57,2 |
23,7 |
12,5 |
9,2 |
Egyéni gazdálkodó |
12,0 |
43,4 |
41,9 |
45,1 |
Egyéb |
. . |
5,0 |
16,5 |
15,8 |
100,0 |
100,0 |
100,0 |
100,0 |
3.32. A mezőgazdasági termékek bruttó termelésének és értékesítésének (felvásárlásának) volumenindexei
Év |
Bruttó termelés |
Értékesítés (felvásárlás) |
||
növénytermesztési és kertészeti termékek |
élő állatok és állati termékek |
összesen |
||
1990 |
90,7 |
99,9 |
95,3 |
90,8 |
1991 |
102,5 |
84,4 |
93,8 |
84,3 |
1992 |
74,3 |
87,4 |
80,0 |
86,6 |
1993 |
90,8 |
89,6 |
90,3 |
70,0 |
1994 |
109,7 |
95,8 |
103,2 |
95,6 |
1995 |
101,9 |
103,4 |
102,6 |
114,4 |
1996 |
109,8 |
101,7 |
106,3 |
103,9 |
1997 |
98,9 |
94,0 |
96,7 |
95,8 |
1998 |
96,3 |
106,3 |
100,6 |
99,3 |
1999 |
102,4 |
98,4 |
100,4 |
106,3 |
2000 |
84,2 |
103,7 |
92,8 |
92,0 |
2001a) |
126,9 |
100,4 |
114,4 |
110,2 |
1989 = 100,0 |
||||
2001a) |
80,3 |
68,0 |
75,2 |
54,1 |
a)
Bruttó kibocsátás alapáron.3.33. Alapvető mezőgazdasági termékek termelése
(ezer tonna)
Év, |
Gabona |
Ebből: |
Napra- |
Cukor- |
Zöldség |
Gyümölcs |
Szőlő |
|
időszak |
|
búza |
kukorica |
forgó |
répa |
|
|
|
1986-1990 |
14 282 |
6 261 |
6 449 |
753 |
4 515 |
1 803 |
1 629 |
676 |
1991-1995 |
11 455 |
4 394 |
5 127 |
743 |
3 709 |
1 415 |
1 097 |
637 |
1996-2000 |
11 967 |
4 079 |
6 219 |
681 |
3 328 |
1 683 |
912 |
671 |
2001 |
14 951 |
5 176 |
7 812 |
624 |
2 901 |
1 857 |
917 |
811 |
3.33. Alapvető mezőgazdasági termékek termelése (folytatás)
(ezer tonna)
Év, időszak |
Húsa) |
Ebből: |
Tej |
Tojás |
|
sertés |
baromfi |
||||
1986-1990 |
1 299,8 |
625,8 |
441,6 |
2 822,4 |
248,5 |
1991-1995 |
912,8 |
416,8 |
336,0 |
2 150,3 |
224,0 |
1996-2000 |
888,3b) |
383,3b) |
403,7b) |
2 058,2 |
221,8 |
2001 |
.. |
.. |
.. |
2 163,0 |
183,3 |
a)
Sertés, marha, juh, ló, belsőség, baromfi.b)
2000. évi előzetes adattal.3.34. A fő növények termésátlaga
(tonna/hektár)
Időszak |
Búzaa) |
Rozs |
Árpa |
Zab |
Kukorica |
Burgonya |
Napraforgó |
Cukorrépa |
1986-1990 |
4,88 |
2,35 |
4,21 |
3,02 |
5,63 |
17,74 |
2,03 |
38,40 |
1991-1995 |
4,25 |
2,09 |
3,54 |
2,43 |
4,41 |
14,82 |
1,75 |
31,45 |
1996-2000 |
3,79 |
2,01 |
3,19 |
2,34 |
5,67 |
17,35 |
1,57 |
39,65 |
2001 |
4,30 |
2,40 |
3,53 |
2,46 |
6,23 |
21,05 |
1,96 |
43,92 |
a)
Durumbúzával együtt.3.35. Az állatállomány alakulása
(ezer db)
1989 |
1995 |
2000 |
2001 |
|
Szarvasmarha |
1 598 |
928 |
805 |
783 |
Ebből: tehén |
646 |
421 |
380 |
368 |
Sertés |
7 660 |
5 032 |
4 834 |
4 822 |
Ebből: koca |
624 |
436 |
348 |
343 |
Juh |
2 069 |
977 |
1 129 |
1 136 |
Baromfi |
52 564 |
35 659 |
37 016 |
43 279 |
Ló |
75 |
71 |
75 |
60 |
3.36. Mezőgazdasági adatok régiónként, 2001
Megnevezés |
Közép- Magyarország |
Közép- Dunántúl |
Nyugat- Dunántúl |
Dél- Dunántúl |
Észak- Magyarország |
Észak- Alföld |
Dél- lföld |
Mezőgazdasági terület, ezer ha |
393,3 |
646,3 |
642,5 |
841,8 |
754,0 |
1 269,9 |
1 317,6 |
Búzatermésa), ezer tonna |
283 |
665 |
483 |
778 |
635 |
1 081 |
1 251 |
Kukoricatermés, ezer tonna |
333 |
798 |
467 |
2 159 |
290 |
1 888 |
1 877 |
Gyümölcstermés, ezer tonna |
105 |
40 |
39 |
35 |
85 |
31 |
|
Szőlőtermés, ezer tonna |
38 |
83 |
63 |
115 |
164 |
25 |
323 |
Állatállomány, ezer számosállat |
79 |
197 |
170 |
200 |
102 |
319 |
364 |
Állatsűrűség, számosállat / száz ha mezőgazdasági terület |
20 |
31 |
27 |
24 |
14 |
25 |
28 |
a)
Durumbúzával együtt.
Év |
Termelés |
Értékesítés |
Termelékenység |
||||
összesen |
Ebből: |
belföldre |
exportra |
||||
élelmiszer-ágazat |
vegyipar |
gépipar |
|||||
Előző év = 100,0 |
|||||||
1990 |
90,7 |
99,1 |
93,2 |
83,8 |
88,0 |
89,8 |
95,0 |
1991 |
81,7 |
93,2 |
80,4 |
71,0 |
81,9 |
77,4 |
93,7 |
1992 |
90,3 |
96,0 |
92,9 |
89,1 |
92,8 |
96,0 |
95,3 |
1993 |
104,0 |
95,8 |
100,8 |
110,3 |
103,7 |
100,2 |
117,2 |
1994 |
109,6 |
105,5 |
105,9 |
120,1 |
106,4 |
121,0 |
117,7 |
1995 |
104,6 |
101,6 |
98,8 |
121,0 |
98,4 |
118,8 |
110,9 |
1996 |
103,4 |
99,6 |
97,3 |
123,7 |
98,5 |
117,6 |
107,5 |
1997 |
111,1 |
92,8 |
104,6 |
154,9 |
98,7 |
134,1 |
113,8 |
1998 |
112,5 |
101,0 |
102,4 |
141,3 |
103,2 |
128,4 |
111,9 |
1999 |
110,4 |
102,6 |
92,0 |
134,2 |
101,4 |
123,0 |
110,5 |
2000 |
118,1 |
106,2 |
106,3 |
134,7 |
108,9 |
127,4 |
118,3 |
2001 |
104,1 |
100,5 |
100,5 |
108,2 |
100,1 |
108,9 |
105,9 |
1989 = 100,0 |
|||||||
2001 |
139,8 |
93,1 |
75,2 |
450,0 |
80,6 |
332,4 |
245,9 |
*
Az ipar összesen adatok teljes körűek, az ágazati és a termelékenységi adatok 1992-1994-ben a 20 fő, 1995-1998-ban a 10 fő feletti, 1999-től a legalább 5 főt foglalkoztató gazdálkodó szervezetekre vonatkoznak.3.38. Az ipari értékesítés szerkezete*
(folyó áron, %)
Év, ágazat |
Belföldre |
Exportra |
Összesen |
1989 |
72,3 |
27,7 |
100,0 |
1995 |
69,8 |
30,2 |
100,0 |
2000 |
48,7 |
51,3 |
100,0 |
2001 |
48,0 |
52,0 |
100,0 |
Ezen belül: |
|
|
|
Élelmiszer-ágazat |
79,4 |
20,6 |
100,0 |
Vegyipar |
56,6 |
43,4 |
100,0 |
Gép, berendezés gyártása |
44,1 |
55,9 |
100,0 |
Villamos gép, műszer gyártása |
10,7 |
89,3 |
100,0 |
Járműgyártás |
8,6 |
91,4 |
100,0 |
*
Az ipar összesen adatok teljes körűek, az ágazati és a termelékenységi adatok 1992-1994-ben a 20 fő, 1995-1998-ban a 10 fő feletti, 1999-től a legalább 5 főt foglalkoztató gazdálkodó szervezetekre vonatkoznak.3.39. Az ipari termelés, belföldi és exportértékesítés ágazatok szerint,a) 2001
Ágazat |
Termelés |
Belföldi értékesítés |
Export- ér-tékesítés |
Termelés |
Belföldi értékesí-tés |
Export- értékesítés |
2000 = 100,0 |
1989 = 100,0 |
|||||
112,2 |
108,7 |
116,2 |
35,1 |
33,6 |
82,6 |
|
Feldolgozóipar |
104,9 |
100,4 |
108,8 |
150,9 |
77,9 |
328,6 |
Élelmiszer, ital, dohány gyártása |
100,5 |
98,5 |
99,6 |
93,1 |
89,3 |
97,5 |
Textília, textiláru gyártása |
101,8 |
88,2 |
109,3 |
|
|
|
Bőrtermék, lábbeli gyártása |
99,8 |
88,6 |
105,1 |
|
|
|
Együtt |
101,4 |
88,2 |
108,6 |
73,2 |
32,0 |
170,5 |
Fafeldolgozás |
104,1 |
97,4 |
114,0 |
|
|
|
Papírgyártás, kiadói, nyomdai tevékenység |
106,6 |
104,4 |
122,2 |
|
|
|
Együtt |
106,1 |
103,3 |
119,2 |
156,1 |
125,0 |
533,3 |
Kokszgyártás, kőolajfeldolgozás |
97,3 |
102,1 |
103,1 |
|
|
|
Vegyi anyag, termék gyártása |
95,9 |
98,8 |
94,9 |
|
|
|
Gumi-, műanyag termék gyártása |
116,1 |
114,0 |
120,6 |
|
|
|
Együtt |
100,5 |
103,1 |
102,4 |
75,3 |
76,9 |
73,4 |
Egyéb nemfém ásványi termékek gyártása |
106,3 |
109,0 |
93,6 |
104,1 |
78,9 |
342,5 |
Fémalapanyag, fémfeldolgozási termék gyártása |
102,9 |
103,1 |
103,9 |
93,4 |
68,6 |
174,5 |
Gép, berendezés gyártása |
110,2 |
112,1 |
108,1 |
|
|
|
Villamos gép, műszer gyártása |
109,9 |
83,8 |
115,6 |
|
|
|
Járműgyártás |
104,8 |
104,2 |
104,6 |
|
|
|
Együtt |
108,2 |
95,1 |
111,2 |
452,5 |
94,4 |
800,4 |
Máshova nem sorolt feldolgozóipar |
116,6 |
123,0 |
111,5 |
106,4 |
58,8 |
468,1 |
Villamosenergia-, gáz-, gőz-, vízellátás |
99,5 |
99,1 |
128,2 |
86,9 |
82,9 |
18 564,5 |
a)
Az adatok a legalább 5 főt foglalkoztató gazdálkodó szervezetekre vonatkoznak.3.40. Az ipari termelés és értékesítés ágazati szerkezete*
(folyó áron, %)
Ágazat |
Termelés |
Belföldi értékesítés |
Export- értékesítés |
||
1992 |
2000 |
2001 |
2001 |
2001 |
|
2,2 |
0,5 |
0,5 |
1,0 |
0,1 |
|
Feldolgozóipar |
83,2 |
91,1 |
90,9 |
80,6 |
99,5 |
Élelmiszer, ital, dohány gyártása |
24,2 |
13,9 |
14,8 |
25,5 |
5,5 |
Textília, textiláru gyártása |
4,5 |
3,0 |
2,9 |
1,9 |
3,7 |
Bőrtermék, lábbeli gyártása |
1,1 |
0,6 |
0,6 |
0,4 |
0,7 |
Együtt |
5,6 |
3,6 |
3,5 |
2,3 |
4,4 |
Fafeldolgozás |
1,3 |
1,0 |
1,0 |
1,2 |
0,9 |
Papírgyártás, kiadói, nyomdai tevékenység |
4,0 |
3,9 |
4,0 |
7,0 |
1,6 |
Együtt |
5,3 |
4,9 |
5,1 |
8,2 |
2,4 |
Kokszgyártás, kőolajfeldolgozás |
8,7 |
5,6 |
4,6 |
7,7 |
2,1 |
Vegyi anyag, termék gyártása |
9,2 |
6,5 |
6,2 |
6,2 |
6,0 |
Gumi-, műanyag termék gyártása |
2,3 |
3,1 |
3,3 |
3,7 |
3,1 |
Együtt |
20,3 |
15,2 |
14,1 |
17,6 |
11,3 |
Egyéb nemfém ásványi termékek gyártása |
3,0 |
2,4 |
2,6 |
4,2 |
1,2 |
Fémalapanyag, fémfeldolgozási termék gyártása |
8,7 |
7,3 |
7,3 |
9,1 |
5,7 |
Gép, berendezés gyártása |
5,4 |
3,7 |
3,9 |
3,8 |
4,0 |
Villamos gép, műszer gyártása |
5,7 |
24,7 |
24,9 |
5,9 |
41,1 |
Járműgyártás |
3,4 |
14,1 |
13,6 |
2,6 |
22,9 |
Együtt |
14,6 |
42,6 |
42,4 |
12,2 |
67,9 |
Máshova nem sorolt feldolgozóipar |
1,5 |
1,1 |
1,2 |
1,5 |
1,0 |
Villamosenergia-, gáz-, gőz-, vízellátás |
14,6 |
8,4 |
8,6 |
18,4 |
0,5 |
Ipar összesen |
100,0 |
100,0 |
100,0 |
100,0 |
100,0 |
*
Az adatok 1992-ben a 20 fő feletti, 2000-ben és 2001-ben a legalább 5 főt foglalkoztató szervezetekre vonatkoznak.3.41. Az ipari termelés, értékesítés és létszám megoszlása létszám-kategóriák szerint, 2001
Létszám-kategória, fő |
Termelés |
Belföldi értékesítés |
Exportértékesítés |
Alkalmazásban állóka) |
- 4 fő |
4,7 |
9,6 |
0,2 |
20,2 |
5-9 fő között |
1,5 |
2,8 |
0,3 |
|
10-19 fő között |
2,3 |
3,7 |
0,9 |
|
20-49 fő között |
4,8 |
7,9 |
2,0 |
|
50-299 fő között |
19,5 |
22,5 |
16,6 |
28,5 |
300 - |
67,2 |
53,4 |
80,0 |
51,3 |
Összesen |
100,0 |
100,0 |
100,0 |
100,0 |
a)
Az adatok a legalább 5 főt foglalkoztató gazdálkodó szervezetekre vonatkoznak.3.42. Az ipari termelés régiók szerint
Régió |
Megoszlás, % |
Egy lakosra jutó termelés, ezer forint |
||||
1995 |
2001 |
2001 |
1995 |
2001 |
2001 |
|
49 fő feletti köra) |
teljes kör |
49 fő feletti köra) |
teljes kör |
|||
Közép-Magyarország |
36,4 |
29,0 |
23,2 |
390 |
1 159 |
1 018 |
Közép-Dunántúl |
14,9 |
25,5 |
25,2 |
412 |
2 577 |
2 804 |
Nyugat-Dunántúl |
13,9 |
17,3 |
18,8 |
430 |
1 975 |
2 357 |
Dél-Dunántúl |
6,6 |
6,5 |
5,6 |
204 |
751 |
710 |
Észak-Magyarország |
11,8 |
8,2 |
9,7 |
281 |
726 |
948 |
Észak-Alföld |
9,1 |
7,7 |
9,6 |
183 |
566 |
778 |
Dél-Alföld |
6,0 |
5,8 |
7,8 |
135 |
486 |
710 |
Összesen |
100,0 |
100,0 |
100,0 |
303 |
1 121 |
1 231 |
a)
A vállalkozás székhelye szerint.
Év |
Építőipari |
Nem építőipari |
Lakosságim építkezés |
Építőipar összesen |
szervezetek |
||||
Előző év = 100,0 |
||||
1990 |
86,2 |
79,0 |
121,2 |
86,1 |
1991 |
87,4 |
73,6 |
89,9 |
84,9 |
1992 |
101,5 |
85,4 |
87,4 |
95,3 |
1993 |
103,2 |
83,1 |
87,9 |
97,6 |
1994 |
112,4 |
77,2 |
109,1 |
106,5 |
1995 |
82,4 |
76,8 |
112,0 |
85,2 |
1996 |
102,7 |
96,4 |
126,5 |
105,6 |
1997 |
108,1 |
99,7 |
106,8 |
107,1 |
1998 |
115,3 |
105,2 |
101,4 |
111,9 |
1999 |
109,0 |
107,1 |
91,0 |
105,9 |
2000 |
107,9 |
98,5 |
91,0 |
104,7 |
2001 |
109,9 |
.. |
.. |
.. |
1989 = 100,0 |
||||
2001 |
120,9 |
.. |
.. |
.. |
A termelési érték megoszlása, % |
||||
1989 |
63,6 |
27,3 |
9,1 |
100,0 |
1995 |
74,6 |
10,3 |
15,1 |
100,0 |
1999 |
77,6 |
8,3 |
14,1 |
100,0 |
2000 |
80,0 |
7,8 |
12,2 |
100,0 |
3.44. A szállítási ágazatok teljesítményének alakulása
Év |
Áruszállítás |
Távolsági személyszállítás |
Helyi személy-szállítás utasszám alapján |
||
tonna alapján |
árutonna-kilométer alapján |
utasszám alapján |
utaskilométer alapján |
||
1990 |
70,9 |
89,4 |
93,8 |
93,1 |
91,1 |
1991 |
74,6 |
63,7 |
92,4 |
86,9 |
92,5 |
1992 |
76,0 |
85,5 |
95,1 |
93,9 |
92,4 |
1993 |
82,4 |
71,9 |
96,8 |
96,5 |
98,1 |
1994 |
104,5 |
92,7 |
99,5 |
103,8 |
99,9 |
1995 |
.. |
.. |
100,9 |
105,1 |
98,2 |
1996 |
91,3 |
105,0 |
101,9 |
103,6 |
98,0 |
1997 |
101,5 |
99,7 |
101,9 |
103,6 |
95,1 |
1998 |
125,1 |
109,5 |
102,5 |
103,0 |
101,1 |
1999 |
103,4 |
97,0 |
101,4 |
107,7 |
100,1 |
2000 |
100,2 |
100,2 |
104,1 |
104,4 |
101,2 |
2001 |
95,9 |
99,4 |
102,8 |
100,6 |
99,8 |
1989=100 |
|||||
2001 |
66,2 |
56,2 |
92,7 |
101,6 |
72,2 |
3.45. Az áru- és a személyszállítás megoszlása, 2001
(%)
Tonna, illetve utasszám alapján |
Árutonna-kilométer, illetve utas-kilométer alapján |
Ebből |
||
belföldi forgalom |
nemzetközi forgalom |
|||
Szállítási ágazatok áruszállítása |
100,0 |
100,0 |
100,0 |
100,0 |
Ebből: vasúti |
24,2 |
29,5 |
20,1 |
35,0 |
közúti |
62,8 |
47,6 |
70,1 |
34,3 |
vízi |
1,4 |
4,0 |
0,4 |
6,2 |
csővezetékes |
11,6 |
18,7 |
9,4 |
24,2 |
Távolsági személyszállítás összesen |
100,0 |
100,0 |
100,0 |
100,0 |
Ebből: vonat |
21,4 |
39,2 |
45,3 |
9,5 |
autóbusz |
77,9 |
47,0 |
54,5 |
10,8 |
hajó |
0,4 |
0,2 |
0,2 |
0,2 |
repülőgép |
0,3 |
13,6 |
0,0 |
79,5 |
Helyi személyszállítás összesen |
100,0 |
100,0 |
100,0 |
100,0 |
Ebből: autóbusz |
61,4 |
64,8 |
- |
- |
villamos, trolibusz |
22,9 |
15,5 |
- |
- |
metró, földalatti |
13,1 |
13,9 |
- |
- |
helyiérdekű vasút |
2,6 |
5,8 |
- |
- |
3.46. A telefonbeszélgetések alakulása
(millió)
Helyhez kötött hálózatból kiinduló hívások |
Mobil-hálózatból kiinduló hívások |
||||
helyi |
belföldi |
nemzetközi |
összes |
||
1989 |
1 038 |
186 |
18 |
1 242 |
- |
1990 |
1 072 |
200 |
29 |
1 301 |
.. |
1991 |
1 169 |
247 |
40 |
1 456 |
3 |
1992 |
1 298 |
289 |
51 |
1 638 |
16 |
1993 |
1 439 |
338 |
62 |
1 839 |
54 |
1994 |
1 742 |
526 |
82 |
2 350 |
123 |
1995 |
2 098 |
755 |
69 |
2 922 |
294 |
1996 |
2 331 |
1 030 |
71 |
3 433 |
532 |
1997 |
2 336 |
1 372 |
80 |
3 789 |
714 |
1998 |
2 311 |
1 753 |
80 |
4 144 |
949 |
1999 |
2 357 |
1 807 |
85 |
4 250 |
1 279 |
2000 |
2 204 |
1 907 |
80 |
4 191 |
2 258 |
2001 |
2 023 |
1 807 |
67 |
3 896 |
3 780 |
3.47. A kiskereskedelmi forgalom volumenindexei
(az előző év = 100,0)
Év |
Index |
Év |
Index |
1990 |
89,2 |
1996 |
95,1 |
1991 |
90,2 |
1997 |
98,4 |
1992 |
96,3 |
1998 |
112,3 |
1993 |
103,2 |
1999 |
107,9 |
1994 |
94,1 |
2000 |
102,0 |
1995 |
91,4 |
2001 |
105,4 |
3.48. Kiskereskedelmi forgalom tevékenységi csoportok szerint, 2001
Tevékenységi csoport |
Forgalom megoszlása, % |
Forgalom változása |
Élelmiszer és élelmiszer jellegű vegyes kiskereskedelem |
32,7 |
103,9 |
Textil-, ruházati és lábbeli-kiskereskedelem |
4,7 |
106,0 |
Bútor-, műszakicikk- és vasáru- kiskereskedelem |
17,6 |
101,4 |
Gépjármű- és járműalkatrész- kiskereskedelem |
15,4 |
115,2 |
Gépjárműüzemanyag-kiskereskedelem |
12,6 |
100,6 |
Kulturcikk-kiskereskedelem |
9,5 |
109,8 |
Gyógyszer-, gyógyászatitermék-, illatszer- kiskereskedelem |
3,1 |
102,2 |
Egyéb kiskereskedelem |
4,4 |
106,0 |
Összesen |
100,0 |
105,4 |
3.49. A külkereskedelmi termékforgalom értéke*
Milliárd forint |
Millió dollár |
Millió euró |
||||
behozatal |
kivitel |
behozatal |
kivitel |
behozatal |
kivitel |
|
1989 |
524 |
571 |
8 819 |
9 605 |
.. |
.. |
1990 |
545 |
604 |
8 647 |
9 588 |
.. |
.. |
1990 |
556 |
615 |
8 823 |
9 768 |
.. |
.. |
1991 |
856 |
764 |
11 382 |
10 187 |
9 260 |
8 229 |
1992 |
879 |
844 |
11 079 |
10 705 |
8 586 |
8 276 |
1993 |
1 163 |
820 |
12 530 |
8 907 |
10 744 |
7 630 |
1994 |
1 537 |
1 129 |
14 554 |
10 701 |
12 257 |
8 991 |
1995 |
1 936 |
1 622 |
15 466 |
12 867 |
11 967 |
9 959 |
1996 |
2 468 |
2 002 |
16 209 |
13 145 |
12 932 |
10 490 |
1996 |
2 764 |
2 392 |
18 144 |
15 704 |
14 475 |
12 530 |
1997 |
3 961 |
3 567 |
21 234 |
19 100 |
18 761 |
16 880 |
1998 |
5 512 |
4 935 |
25 706 |
23 005 |
22 906 |
20 499 |
1999 |
6 646 |
5 939 |
28 008 |
25 013 |
26 286 |
23 487 |
2000 |
9 064 |
7 943 |
32 080 |
28 092 |
34 833 |
30 525 |
2001 |
9 665 |
8 748 |
33 682 |
30 498 |
37 535 |
33 983 |
* Folyó áron, az adatok 1990-ig a "közvetlen külkereskedelemre" vonatkoznak, azaz tartalmazzák az országba közvetlen felhasználás céljából behozott, illetve az országban termelt és külföldre eladott termékek forgalmát. 1991-től a behozatali és a kiviteli forgalom számbavétele "special trade" módszerrel történik, ami az ország vámhatárán áthaladó termékek megfigyelését jelenti. 1997-től a korábbi megfigyelés alapjául szolgáló statisztikai terület kiegészült az ipari vámszabad területekkel. Az 1996-ra közölt adatok számítottak.
3.50. A külkereskedelmi termékforgalom egyenlege
(folyó áron, millió dollár)
Év |
Összesen |
Ebből: |
||||
fejlett országok |
ezen belül Európai Unió |
közép- és kelet-európai országok |
ezen belül CEFTA |
fejlődő országok |
||
1989 |
786 |
-131 |
-173 |
570 |
.. |
283 |
1990 |
941 |
597 |
405 |
345 |
.. |
-77 |
1990 |
946 |
397 |
241 |
562 |
.. |
-84 |
1991 |
-1 195 |
-656 |
-22 |
-332 |
.. |
-44 |
1992 |
-374 |
-94 |
593 |
-292 |
.. |
104 |
1993 |
-3 623 |
-2 110 |
-884 |
-1 421 |
-190 |
-64 |
1994 |
-3 853 |
-2 567 |
-1 143 |
-957 |
-333 |
-235 |
1995 |
-2 599 |
-1 955 |
-1 435 |
-545 |
-225 |
-356 |
1996 |
-3 064 |
-1 982 |
-1 435 |
-787 |
-108 |
-445 |
1996 |
-2 440 |
-996 |
-352 |
-735 |
-91 |
-588 |
1997 |
-2 134 |
-628 |
277 |
-299 |
9 |
-995 |
1998 |
-2 701 |
-729 |
303 |
-230 |
273 |
-1 401 |
1999 |
-2 996 |
65 |
1 019 |
-905 |
-64 |
-1 657 |
2000 |
-3 988 |
1 002 |
2 356 |
-1 846 |
-130 |
-2 253 |
2001 |
-3 184 |
1 755 |
3 187 |
-1 320 |
85 |
-3 620 |
3.51. A külkereskedelmi termékforgalom volumenindexei
Év |
Be-hozatal összesen |
Ebből |
Kivitel összesen |
Ebből |
||||
fejlett országok |
közép- és kelet-európai országok |
fejlődő országok |
fejlett országok |
közép- és kelet-európai országok |
fejlődő országok |
|||
Előző év=100,0 |
||||||||
1990 |
94,8 |
96,5 |
87,1 |
121,6 |
95,9 |
111,7 |
78,9 |
100,1 |
1991 |
107,1 |
132,5 |
54,7 |
123,7 |
95,1 |
121,7 |
53,0 |
91,4 |
1992 |
92,4 |
93,6 |
102,8 |
65,0 |
101,0 |
105,5 |
100,6 |
73,5 |
1993 |
120,4 |
110,1 |
147,4 |
131,2 |
86,9 |
84,3 |
91,9 |
99,9 |
1994 |
114,5 |
124,0 |
90,2 |
116,7 |
116,6 |
123,3 |
105,1 |
90,8 |
1995 |
96,1 |
95,9 |
96,1 |
95,7 |
108,4 |
103,0 |
122,9 |
128,0 |
1996 |
105,5 |
104,2 |
108,0 |
111,4 |
104,6 |
105,7 |
104,3 |
94,0 |
1997 |
126,4 |
130,8 |
105,3 |
147,0 |
129,9 |
132,3 |
125,2 |
107,2 |
1998 |
124,9 |
125,0 |
112,1 |
149,1 |
122,5 |
126,0 |
104,7 |
141,7 |
1999 |
114,3 |
114,3 |
106,0 |
126,3 |
115,9 |
120,9 |
90,7 |
117,8 |
2000 |
120,8 |
117,7 |
117,1 |
147,7 |
121,7 |
122,0 |
122,5 |
113,4 |
2001 |
104,0 |
103,4 |
101,8 |
110,5 |
107,7 |
106,7 |
116,1 |
102,9 |
1989=100,0 |
||||||||
2001 |
297,2 |
371,7 |
100,4 |
720,2 |
255,6 |
425,9 |
88,1 |
153,5 |
3.52. A külkereskedelmi termékforgalom megoszlása országcsoportonként*
(%)
Év |
Összesen |
Ebből |
||||
fejlett országok |
ezen belül Európai Unió |
közép- és kelet-európai országok |
ezen belül CEFTA |
fejlődő országok |
||
Behozatal |
||||||
1989a) |
100,0 |
49,6 |
29,0 |
39,6b) |
.. |
6,0 |
1996a) |
100,0 |
68,9 |
59,8 |
23,9 |
7,8 |
7,2 |
1996c) |
100,0 |
71,4 |
62,3 |
21,2 |
6,9 |
7,4 |
2001c) |
100,0 |
69,4 |
57,8 |
16,6 |
7,9 |
14,0 |
Kivitel |
||||||
1989a) |
100,0 |
44,1 |
24,8 |
41,8b) |
.. |
8,6 |
1996a) |
100,0 |
69,8 |
62,7 |
23,5 |
8,8 |
6,7 |
1996c) |
100,0 |
76,1 |
69,6 |
19,9 |
7,4 |
4,0 |
2001c) |
100,0 |
82,4 |
74,3 |
14,0 |
9,0 |
3,6 |
* Az országok adott évi besorolása szerint.
a)
Vámszabad területek nélkül.b)
KGST-országok.c)
Vámszabad területekkel együtt.
Év |
Határforgalom |
|||||||
külföldi látogatók |
magyar állam-polgárok külföldi utazásai |
külföldi |
belföldi |
összes |
külföldi |
belföldi |
összes |
|
ezer |
vendégek, ezer |
vendégéjszakák, ezer |
||||||
1989 |
24 919 |
14 476 |
4 099 |
2 268 |
6 367 |
17 270 |
11 402 |
28 672 |
1990 |
37 632 |
13 596 |
3 693 |
1 961 |
5 654 |
13 618 |
8 768 |
22 387 |
1991 |
33 265 |
14 317 |
3 042 |
1 670 |
4 712 |
11 501 |
6 095 |
17 596 |
1992 |
33 491 |
12 803 |
2 808 |
1 864 |
4 672 |
10 398 |
5 917 |
16 315 |
1993 |
40 599 |
12 115 |
2 788 |
2 107 |
4 896 |
10 502 |
6 183 |
16 685 |
1994 |
39 836 |
14 374 |
2 944 |
2 282 |
5 227 |
10 536 |
6 438 |
16 974 |
1995 |
39 240 |
13 083 |
2 878 |
2 266 |
5 143 |
9 998 |
6 342 |
16 340 |
1996 |
39 833 |
12 064 |
2 979 |
2 333 |
5 311 |
10 676 |
6 466 |
17 142 |
1997 |
37 315 |
12 173 |
2 887 |
2 463 |
5 350 |
10 656 |
6 791 |
17 446 |
1997 |
|
|
2 847 |
2 389 |
5 236 |
10 228 |
6 173 |
16 402 |
1998 |
33 624 |
12 317 |
2 871 |
2 569 |
5 440 |
10 138 |
6 778 |
16 916 |
1999 |
28 803 |
10 622 |
2 789 |
2 764 |
5 552 |
9 943 |
7 384 |
17 327 |
2000 |
31 141 |
11 065 |
2 992 |
2 948 |
5 941 |
10 514 |
7 855 |
18 369 |
2001 |
30 679 |
11 167 |
3 070 |
3 003 |
6 073 |
10 894 |
7 754 |
18 648 |
a)
A kereskedelmi szálláshelyek vendégforgalma 1997-ig a szervezett fizetővendéglátás adatait is tartalmazza.3.54. Idegenforgalmi devizabevételek és -kiadások
(folyó áron)
Deviza-bevételek |
Deviza-kiadások |
Egy érkezőre jutó bevétel |
Egy kiutazóra jutó kiadás |
||
millió euró |
euró |
||||
1990 |
645 |
374 |
271 |
17 |
28 |
1991 |
821 |
358 |
463 |
25 |
25 |
1992 |
936 |
493 |
443 |
28 |
39 |
1993 |
1 017 |
635 |
382 |
25 |
52 |
1994 |
1 194 |
777 |
417 |
30 |
54 |
1995 |
2 038 |
819 |
1 219 |
52 |
63 |
1996 |
2 571 |
764 |
1 806 |
65 |
63 |
1997 |
3 070 |
820 |
2 251 |
82 |
67 |
1998 |
3 134 |
993 |
2 141 |
93 |
81 |
1999 |
3 197 |
1 119 |
2 078 |
111 |
105 |
2000 |
3 722 |
1 190 |
2 533 |
120 |
108 |
2001 |
4 391 |
1 462 |
2 930 |
143 |
131 |
Állami élet, társadalmi szervezetek
Országgyűlési és önkormányzati választások
Az elmúlt 12 évben négy alkalommal került sor országgyűlési választásokra több politikai párt részvételével. A választásra jogosultak 57-71%-a ment el szavazni. A legtöbben 2002 áprilisában, legkevesebben 1998-ban. A kétfordulós választási rendszerben az első két alkalommal az első fordulóban, az utóbbi két esetben pedig - ha minimálisan is - a második fordulóban voltak többen.
A választási törvény a pártok parlamentbe jutását 1990-ben a szavazatok 4%-ának, az 1993. évi módosítás után 5%-ának eléréséhez kötötte, illetve köti. Ezt a határt az első három alkalommal 6-6 párt, 2002-ben 4 párt érte el.
A szavazatok és a képviselők megoszlása pártok szerint
|
Választásra jogosultak |
Szavazatok |
Szavazók |
||
Év |
száma, ezer fő |
a népesség |
száma, |
a választásra |
a népesség |
|
|
százalékában |
ezer |
jogosultak |
|
|
|
|
|
százalékában |
|
1990 |
7 824 |
75,4 |
4 911 |
65,1 |
49,1 |
1994 |
7 959 |
77,4 |
5 486 |
68,9 |
53,3 |
1998 |
8 063 |
79,7 |
4 536 |
56,3 |
44,9 |
2002 |
7 878 |
77,5 |
5 617 |
71,3 |
55,3 |
A négy választás közül egy esetben - 1998-ban - szerezte meg egy párt (a Magyar Szocialista Párt) a mandátumok többségét. Ennek ellenére mindegyik ciklusban koalíciós kormány alakult. A pártok támogatottságáról a területi listákra adott szavazatok tájékoztatnak. E listákon 1990-ben a Magyar Demokrata Fórum kapta a legtöbb szavazatot (24,7%), a következő három alkalommal a Magyar Szocialista Párt (33,0, 32,9, illetve 42,1%). A választási rendszer sajátosságából adódóan a képviselői helyek megoszlása nem arányos a területi listákra adott szavazatokkal. A kormánypártok (koalíciók) és az ellenzék erőviszonyát emiatt némileg másként mutatja a listás szavazatok, mint a mandátumok aránya.
A képviselői helyek alapján a kormánykoalíció és az ellenzék között a legnagyobb különbség 1994 és1998 között volt, a legkisebb 2002-ben. A pártok támogatottsága alapján a koalíció ereje ugyancsak az 1994 és1998 közötti ciklusban haladta meg legjobban az ellenzékét, a legkisebb előnyt pedig az azt megelőző időszakban élvezte a kormány.
A koalíciós és az ellenzéki pártok támogatottsága a választások utáni állapot szerint
(%)
Év |
Képviselői mandátumok alapjána) |
Területi listákra adott szavazatok alapjánb) |
||
koalíció |
ellenzék |
koalíció |
ellenzék |
|
1990 |
59,3 |
37,8 |
42,9 |
41,3 |
1994 |
72,0 |
27,5 |
52,7 |
36,1 |
1998 |
55,2 |
44,5 |
47,8 |
46,0 |
2002 |
51,3 |
48,7 |
47,7 |
41,1 |
A négy választás közül az első és a harmadik a jobboldali, a másik kettő a baloldali és a liberális pártokat juttatta kormányzati pozícióba.
A parlamenti képviselők túlnyomó része férfi volt mindegyik választás után. A nők száma az első választás alkalmával 28 (7%), a második után az eddigi legnagyobb, 43 (11%) volt, ami az utolsó két választás nyomán 32, illetve 33-ra (8-8,5%-ra) változott. Az európai országok többségében ennél jóval magasabb (20-40% közötti) a női képviselők aránya, 10% alatt csak Olaszországban, Oroszországban és a balkáni országokban van, kivéve Bulgáriát, ahol a képviselők 26%-a nő.
A képviselők között csaknem folyamatosan csökkent a 40 év alattiak aránya, és minden ciklusban kisebb lett a 60 éven felülieké. Mindezek folytán a középkorúak 1990. évi kismértékű (51%-os) többsége 2002-ben jelentős arányúvá vált (71%).
A helyi önkormányzatokba polgármesterek és képviselők választására első ízben 1990-ben, majd négyévenként - az országgyűlési választások éveinek őszén - került sor. A választásra jogosultak részvételi aránya elmaradt az országgyűlési választásokétól, de folyamatosan 40,2-ről 43,4%-ra, majd 1998-ban 45,7%-ra nőtt.
Az eddig lezajlott önkormányzati választások egyik fontos jellegzetessége a független jelöltek arányának folyamatos növekedése. 1990-ben az összes döntéshozó - polgármesterek és képviselők - 63, 1998-ban már 80%-a tartozott közéjük. A kisebb településeken mindhárom alkalommal a független jelöltek szerezték meg a mandátumok döntő többségét. A nagyobb településeken a választási eredmény jobban összefüggött a parlamenti pártok jelenlétével és támogatottságával.
A parlamenti pártok jelöltjeit két nagy csoportra osztva az derül ki, hogy 1990-ben és 1994-ben az országgyűlési választásokon győztes kormánypártok szerezték meg az egyéni pártjelöltekhez kötődő mandátumok többségét, az 1998-as eredmények szerint a parlamentben ellenzékben lévő pártokhoz került a nagyobb hányad.
A politikai szempontból semlegesnek tekinthető nonprofit szervezetek jelöltjeinek aránya némileg csökkent, és jóval kevesebb lett a nem parlamenti pártok színeiben megválasztottak aránya is.
A megválasztott polgármesterek és képviselők döntő többsége férfi, a nők aránya 1998-ban valamivel nagyobb lett, mint 1994-ben, de a polgármesterek közül így is csak minden nyolcadik volt nő. A képviselők között arányuk 20-ról 23%-ra emelkedett.
A döntéshozók iskolai végzettsége jelentősen különbözik a kis és nagy településeken. A 10 ezer fős vagy annál kisebb települések polgármestereinek 41%-a felsőfokú végzettségű, a nagyobb települések 90%-ával szemben. A képviselők megfelelő adata 36, illetve 74%.
A kilencvenes években végbement gazdasági és társadalmi változások a térség átalakuló országaiban - így Magyarországon is - jelentős hatást gyakoroltak a bűnözés méreteire és összetételére. Az ismertté vált bűncselekmények száma a közbiztonság egyik tájékoztató jellegű mutatója. Az évente számba vett eseteknek átlagosan mintegy 60%-át az adott évben, fennmaradó hányadát a korábbiakban követik el. A bűnözés alapirányzata - jelentős ingadozásokkal - hosszabb távon markánsan emelkedő. Az évtizeden belüli csúcspont 1998 volt, melyet csökkenés követett, majd 2001-ben ismét emelkedést jeleztek az adatok.
A bűnözés méreteire döntő hatást a tulajdonnal összefüggő bűncselekmények gyakoroltak. Az adatok nagyságát a bűncselekményeknek való minősítés mindenkor érvényes értékhatára is befolyásolta. Ezt az értékhatárt az évtized során többször emelték, legutóbb 2000 márciusában 5 ezerről 10 ezer forintra. Az évtized közepén gyakorivá váltak az egyenként kis (akár szabálysértési) értékre, de nagy sorozatban, üzletszerűen elkövetett, ún. sorozatügyek, és nagyobb teret kapott a szervezett bűnözés. Sorozatügyként vált ismertté 1995-ben a bűncselekmények több mint 20, 1997-ben mintegy 13, és 1998-ban közel 20%-a. A legszembetűnőbb minőségi változást az jelentette, hogy erősödött a bűnözés erőszakos jellege, és megjelentek korábban nem (fel)ismert bűnözési kategóriák. A százezer lakosra jutó bűncselekmények száma mindvégig a fővárosban volt a legmagasabb. E mutató alapján az ország az évtized végén az európai uniós tagországok középmezőnyébe sorolható.
A vagyon elleni bűncselekmények aránya az összes bűncselekményből az évtized végére csökkent. A nem vagyon elleni bűncselekmények közül legjelentősebben a közrend elleni bűntettek és vétségek emelkedtek, de növekvő a személy elleni és a gazdasági bűncselekmények trendje is. Az évtized során olyan bűncselekményfajták jelentek meg vagy váltak nagyobb mértékűvé, mint például a robbanóanyaggal, lőfegyverrel, lőszerrel, kábítószerrel való visszaélés, közveszéllyel fenyegetés, pénzhamisítás, számítógépes csalás, pénzmosás, adó- és társadalombiztosítási csalás, bankkártyával való visszaélés, valamint az embercsempészet, köz- és magánokirat-hamisítás, csődbűntett stb. A motorizáció terjedésével több, majd a szabályozás változásával és annak jobb betartatásával kevesebb lett a közlekedési bűncselekmény.
A társadalmi veszélyességét tekintve legsúlyosabb bűncselekménynek, gyilkosságnak 1989-től 2001-ig több mint 3400-an estek áldozatául. A legtöbb emberölés 1991-ben, 1992-ben és 1994-ben vált ismertté, amikor számuk meghaladta a 300-at is. 2001-ben az emberölések száma az előző évhez képest 47 esettel ismét nőtt, és elérte a 250-et.
Az ismertté vált közvádas bűnelkövetők száma az 1989. évi 89 ezerről 2001-ben 121 ezerre emelkedett. Ugrásszerű növekedés az időszak elején következett be, a továbbiakban ez a szám a mai szint körül ingadozott. A bűnelkövetők 10-11%-a fiatalkorú. Az elkövetők 20%-a alkohol, 1%-a kábítószer hatása alatt követte el tettét. A bűnszervezetben való részvétel 2001-ben jelentősen nőtt. A bűnelkövetők 61%-a büntetlen előéletű, lényegében ugyanekkora hányaduk helyi lakos volt.
A jogviták rendezésére, a büntetőeljárások lefolytatására, a cégalapítások intézésére, és egyéb célokra szolgáló igazságszolgáltatás szervezete az évtized során gyakorlatilag változatlan volt. 2000-ben 111 helyi bíróság és 114 helyi ügyészség működött. A Legfelsőbb Bíróság és a Legfőbb Ügyészség mellett 20-20 megyei, illetve fővárosi bíróság és főügyészség dolgozik. A munkaügyi bíróságok és az ügyészi nyomozóhivatal szervezeteinek száma is 20.
Az elmúlt évtizedben folytatódott a jogrendszer megtisztulását célzó deregulációs munka, ugyanakkor az Európai Unió jogrendjéhez való igazodás számos új jogszabály meghozatalát követelte. Ezekből adódóan a hatályos jogszabályok száma jelenleg valamivel kevesebb mint 8 ezer. Magyarországon 1990 óta nincs halálbüntetés, és a kiszabható legsúlyosabb büntetés az életfogytig tartó szabadságvesztés. E büntetésnem alkalmazása 1998-tól annyiban változott, hogy lehetővé vált az elítélt feltételes szabadságra bocsátásból történő kizárása, megteremtve ezzel a ténylegesen életfogytiglan tartó büntetést.
A helyi és a munkaügyi bíróságok ügyiratforgalom alapján mérhető terhelése - a beérkező és a befejezett ügyek száma alapján - 1989-től másfél-kétszeresére nőtt. 2001-ben a jogviták mintegy fele polgári és gazdasági nem peres, több mint egyötöde polgári, kevesebb mint ötöde büntető-, míg a többi gazdasági peres vagy munkaügyi bíróság előtti ügy volt. (Míg a peres ügyek két fél közti jogvita eldöntését célozzák, a nem peres - pl.: cégbírósági - ügyben e jellegzetesség hiányzik.
A peres ügyek 71%-a, a nem peres ügyek több mint 90%-a került a helyi bíróságokra, a többi fellebbezéssel fellebviteli szintekre tevődött át.
A beérkezett ügyek száma az időszak eleji mintegy 400 ezerről 1993-ra 800 ezerre nőtt, majd 660-680 ezer körülire mérséklődött. Az ügymennyiséget alapvetően a helyi bíróságok elé kerülő nem peres ügyek befolyásolták. A polgári és gazdasági nem peres ügyek száma 1991-ről 1992-re megkétszereződött, a következő évben az addig kisszámú gazdasági peres ügyeké is csaknem ötszörösére nőtt.
Az időszak első felében minden évben több peres ügy érkezett a bíróságokhoz, mint amennyit befejeztek, majd fordulat következett be, és több ügy fejeződött be, mint amennyi beérkezett. Ettől eltérést a büntetőügyekben 1997 és 1999 között, a munkaügyiekben 1999 és 2001 között jeleztek.
A bíróságokon főként eljárásjogi változásokból adódóan az ügyek befejezése ügyfajtáként eltérően alakult. A polgári peres eljárásoknál 1990 után 1993-1994-ben, majd 1997-1998-ban, a gazdasági pereknél 1992-1995-ben, a büntetőügyekben 1997-1998-ban, a munkaügyi perekben a periódus első, de főként az utolsó három évében volt jelentős élénkülés.
A büntetőperekben a legkevesebb felnőttkorúra 1990-ben mondtak ki ítéletet, majd 1991-től 1998-ig kisebb-nagyobb intenzitással folyamatosan nőtt a jogerősen elítélt felnőttek száma, azóta stagnál. A büntetőjogilag vétőképes fiatalkorú bűnelkövetők száma - a demográfiai tendenciákkal összefüggésben - 1992-ig emelkedett, majd csökkent. A korosztály kriminalitása - a százezer megfelelő korúra jutó arányszámok alapján - jelentősen nőtt, és magasabb, mint a felnőtteké. A felnőttkorú bűnelkövetők nagyobb hányadát ítélik el, mint a fiatalkorúakét.
A fiatalkorúak esetében a felelősségre vonás - a korosztályi adottságokból adódóan is - általánosságban enyhébb. A büntetések száma 6-8 ezer körüli, és a legkevesebb ítélet 1990-ben, a legtöbb 1995-ben született. A vizsgált időszakban a pénzfőbüntetés súlya nőtt, a szabadságvesztéseké csökkent. Az összes elítélések 80-90%-át az egyéb büntetési formák - felfüggesztett szabadságvesztés, közérdekű munka, önállóan alkalmazott mellékbüntetés és intézkedés - tették ki. Az időszak végére 1989-hez képest az "egyéb" büntetésekkel sújtott fiatalkorúak száma 40, az összes büntetési kategóriába tartozók száma 10%-kal nőtt.
A jogerősen elítélt felnőttkorúak száma az 1989. évi 58 ezerről 1991-ben 42 ezerre süllyedt, majd 2001-ig enyhe ingadozással 88 ezerre emelkedett. A felnőtt bűnelkövetők esetében is az elítéltek büntetésnemei alapvetően pénzfőbüntetés és az egyéb büntetésfajták, az arányok azonban jelentősen eltérnek a fiatalkorúakétól. A pézfőbüntetés és a szabadságvesztés nagyobb arányú, és az évtized utolsó harmadától növekvő. A jogerősen elítélt felnőttek 90, a fiatalkorúak 94%-a férfi.
|
|
A büntetés-végrehajtó intézetekben fogva tartottak legnagyobb része jogerősen elítélt, kisebb hányada előzetesen letartóztatott, kényszergyógykezelt vagy elzárásra utalt. Az intézményekben levők száma az évtized végéig 19 ezerre nőtt, ami az elítéltek és az előzetesen letartóztatottak számának emelkedéséből adódott.
A végrehajtandó szabadságvesztésre ítéltek száma 1989 és 1993 között 10-12 ezer körül volt, az évtized közepén 10 ezer alá mérséklődött, majd 1997-től visszatért az évtized eleji szintre. Az előzetesen letartóztatottak száma a kezdeti emelkedés után 1995-ig csökkent, majd kismértékben nőtt. A nők aránya a fogva tartottak, az elítéltek és az előzetesen letartóztatottak közül 4-7%, a kényszergyógykezelés alatt állók között 8-9% volt.
A közbiztonság fogalomkörébe tartozik az állam belső rendje, vagyis a közrend, a közlekedés rendje, a bűnözés elleni harc, az igazgatásrendészet, az államhatár rendje, az országos tűzvédelem.
A 2246 kilométer hosszú államhatár őrizetét a határőrség látja el. A világútlevél bevezetését követően (1989) a tiltott határátlépés minősítését a törvényhozás bűncselekményből szabálysértéssé enyhítette, és módosult a határőrök fegyverhasználatának szabályozása. A nyugati és déli határon megszűnt a határsáv és a nyomsáv, és felszámolták a külső szögesdrót kerítés maradványait is. Magyarország csatlakozott a menekültek helyzetére vonatkozó Genfi Egyezményhez. A határőrkerületek igazgatóságokká szerveződtek. Feladatuk a határvédelem mellett a határőrizet erősítése, és nagy létszámú menekülthullám esetén a menekültekkel kapcsolatos feladatok ellátása. Az átalakulással párhuzamosan a hivatásos határőrizet kiépítése megkezdődött, folyamatosan csökkent a sorállományú határőrök száma, és 1998. áprilisban az utolsó sorkatonák is leszereltek a határőrségtől. A határőrizeti tevékenységet csökkenő létszámban hivatásos határőrök végzik. Javultak a határforgalom és -ellenőrzés infrastrukturális feltételei, melyek elvei és módszerei döntően megfelelnek a Schengeni Egyezményben foglaltaknak. A számítástechnikai háttér kialakítása is megkezdődött.
A határőrség költségvetési létszáma
Megnevezés |
1995 |
1999 |
2000 |
2001 |
Tiszt |
2350 |
2049 |
1680 |
1 600 |
Tiszthelyettes |
6861 |
9247 |
7140 |
8 286 |
Sorállomány |
6363 |
- |
- |
- |
Közalkalmazott |
2743 |
1517 |
1487 |
1 326 |
Köztisztviselő |
- |
92 |
80 |
111 |
Összesen |
18 307 |
12 905 |
10 387 |
11 323 |
ebből: meglévő hivatásos állomány |
7385 |
8731 |
8594 |
9 886 |
A határátlépések száma az évtized során az utazási korlátozások megszüntetésével és a környező országokban végbement változásokkal összefüggésben jelentősen megnőtt. A forgalom a kilencvenes évek első felében jelentősen élénkült, és 1998-ig valamennyi évben meghaladta a 100 milliót, ezután csökkent, majd ismét emelkedett. 2000-ben 87,8 millióan keltek át a határokon, 7,5%-kal többen mint egy évvel korábban, de 22%-kal kevesebben, mint 1995-ben. A személy- és a járműforgalomban is csökkenés következett be 1995 és 1999 között. A határt átlépő járművek száma 2000-ben 31,4 millió volt, ami magasabb az előző évinél, de elmarad a korábbiaktól.
A határőrizet által feltárt jogellenes cselekmények közül a bűncselekmények száma 2000-ben meghaladta a 4 ezret, melynek 66%-a közokirat-hamisítás, 12-12%-a embercsempészet és jogellenes belföldi tartózkodás, a többi árucsempészet, gépjárműlopás, fegyvercsempészet, visszaélés kábítószerrel, jövedéki termékkel. Míg azonban a jogellenes cselekmények többsége csökken, a kábítószerrel kapcsolatosaké emelkedik. A bűncselekmények mellett 21 200 szabálysértés elkövetésére derült fény, melynek mintegy harmada kifelé történő tiltott határátlépési kísérlet, egyötöde befelé irányuló határátlépés. Ténylegesen tiltott kifelé való határátlépésnek minősült az esetek 16%-a, további 14%-a külföldiek rendészetével kapcsolatos, a többi a közlekedés rendjének megzavarásával és egyéb zavarkeltéssel kapcsolatos cselekmény volt.
A lezárt idegenrendészeti intézkedések száma 2000-ben 40,5 ezer volt, melynek 64%-a az államhatáron történő visszairányítás, 30%-a kiutasítás, a többi a nemzetközi egyezmény szerinti személyátadás vagy idegenrendészeti őrizetbe vétel. Az év folyamán a határőrség 171 lopott gépjárművet talált, 21-el többet, mint egy évvel azelőtt, de kevesebbet, mint a korábbi évek során.
Az országhatáron belül a rendőrség biztosítja a társadalom tagjai részére a közösségi, társadalmi, politikai tevékenységének nyugodt feltételeit, az állam polgárainak főleg büntetőjogi értelemben vett védelmét, illetve vagyonbiztonságát és az ehhez köthető jogainak őrzését, védelmét. A belbiztonságot védő rendőrségi munkára a kilencvenes években évente a bruttó hazai termék 0,8%-át költötték. A kiadások nagyrésze működési célt szolgált, és töredéke jutott beruházásra.
A rendőrség szolgálatában 2000-ben 40,5 ezren álltak, többségük a hivatásos állományhoz tartozott. Az állomány a nyugdíjazások, az elbocsátások, halálozások miatt évek óta csökken, a létszámhiány növekvő, és jelentős. A polgári alkalmazottak körében az utóbbi két évben a helyzet hasonló.
A szolgálat 2001-ben 485 ezer nyomozási cselekményről számolt be, ami 1%-kal több az egy évvel korábbi viszonylag alacsony szintnél. Az esetek 59%-ában szüntették meg a nyomozást, 37%-ában vádat emeltek, a többit egyéb módon fejezték be. A nyomozásmegszüntetések száma 3%-kal csökkent, a vádemeléseké 5%-kal, az egyéb befejezéseké 34%-kal nőtt az előző évihez képest. A rendőri szerveknél a nyomozáseredményesség mérőszáma (48%) valamelyest javult az egy évvel azelőttihez képest, de elmaradt a kilencvenes évek utolsó harmadában mért mögött. Az ismeretlen tettes felderítési arány (37%) nem változott. A nyomozások legeredményesebbek a közlekedési, a személy elleni - ezen belül is a befejezett emberölések -, az államigazgatás és a közélet tisztasága ellen elkövetett bűncselekmények, és legkevésbé eredményesek a gazdasági bűncselekményekhez tartozó pénzhamisítás esetében, valamint a vagyon elleni bűncselekményeknél. A javulás szembetűnő néhány bűncselekmény, például a bankkártyával való visszaélés esetében.
A nukleáris balesetek, természeti és ipari katasztrófák elleni védekezés irányítására, és a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek elleni védekezésre 2000 elejétől az állami tűzoltóság és a polgári védelem szerveiből katasztrófavédelmi szervezet jött létre, amely tartalmazza a 19 megyei katasztrófavédelmi igazgatóságot, a Fővárosi Polgári Védelmi Igazgatóságot, a Repülőtéri Katasztrófavédelmi Igazgatóságot, valamint az Országos Tűzoltóparancsnokságot. A polgári védelem munkája a "civil katasztrófák'' elhárítására irányul. A tűzoltóság az önkéntes és intézményi tűzoltókkal együttműködve évente mintegy 25-30 ezer esetben nyújtott segítséget a vészhelyzetbe jutottaknak.
Társadalmi szervezetek
A rendszerváltás óta a civil szféra dinamikusan fejlődött. Az állampolgári kezdeményezéseknek a nonprofit intézményi formák - rugalmasságuknál fogva - megfelelő szervezeti kereteket biztosítottak. A szervezetek száma megsokszorozódott, az 1989. évi 8,8 ezerről 47 ezerre nőtt. Összehasonlítható idősorok alapján, 1993-tól 2000-ig a bevételek reálértéke - elég jelentős ütemkülönbséggel - a szerveződéshez hasonlóan nőtt. Míg a szervezetek száma 1997-ig emelkedett, majd stagnált, s végül csökkent, a bevételek reálértéke a kezdeti megingás után lassan emelkedett, majd 1997-től lendületet vett. A nonprofit szektor 2000-ben már közel 500 milliárd forinttal gazdálkodhatott. A szektor erősödését jelzi, hogy a szervezetek számánál egyenletesebben és gyorsabban nőtt a foglalkoztatottak száma.
A főállású, teljes munkaidős foglalkoztatottak száma elérte az 56 ezret, az egyéb formában foglalkoztatottak teljesítménye további 6,5 ezer főállású alkalmazott munkájával egyenértékű. A szervezetek által kiosztott támogatások reálértéke - az 1995-1996-os törést követően - 1997-ben nőtt a legdinamikusabban. A magánszemélyeknek nyújtott pénztámogatások összege 2000-ben 20 milliárd forint volt, a szervezeteknek szánt adományoké a 70 milliárd forintot közelítette. A foglalkoztatottság és a támogatások egyidejű növekedése arra utal, hogy a kilencvenes évtizedben a nonprofit szektor szolgáltatási és újraelosztási funkciója egyaránt számottevően bővült.
A civil szervezetek közösségi cselekvést ösztönző, társadalmi integrációt segítő szerepe változatlan. Alaptevékenységük ellátásában, adminisztratív kötelezettségeik teljesítésében és adományszerzési akcióikban kétharmaduk önkéntesek segítségére is számíthat. Az önkéntes segítők száma 2000-ben meghaladta a 400 ezret, az általuk teljesített közel 35 és fél millió munkaóra körülbelül 17 ezer főállású foglalkoztatott munkaidejének felelt meg. Munkájuk értéke megközelítette a 18 milliárd forintot, amit úgy is értelmezhetünk, hogy az önkéntes munka 3,5%-kal növelte a szektor forrásait. Kutatói vizsgálatok szerint ez a szektor - elsősorban a foglalkoztatottak és az önkéntes segítők számaránya alapján - Nyugat-Európában a legnagyobb terjedelmű, valamivel kisebb az Egyesült Államokban, jóval szerényebb Latin-Amerikában, és ettől is elmarad Közép-Európában.
A lakossági segítség szerepe a kisebb szervezeteknél különösen jelentős. Az 50 ezer forint alatti bevételi kategóriában az önkéntes munka értéke meghaladta a pénzbevétel 13-szorosát, és hajszálnyival még az 51 és 500 ezer forint közötti összeggel gazdálkodó civil szervezetek esetében is nagyobbnak bizonyult a pénzbeni bevételek összegénél.
Valamelyest csökkent a szervezetek és a bevételek főváros-centrikussága. Míg 1993-ban a nonprofit szervezetek 28%-ának a főváros adott otthont, és ide áramlott a bevételek 71%-a, az arány 2000-ben 26, illetve 63%-ra csökkent.
Az időszak alatt jelentősen mérséklődött a hagyományos szervezetek aránya, és az állami feladatok átvállalására szánt közalapítványok, köztestületek és közhasznú társaságok megjelenése megváltoztatta a szektor szervezeti formák szerinti összetételét. Míg 1993-ban a szervezetek 34%-a alapítvány és 53%-a egyesület volt, arányuk 2000-ben 40, illetve 48%-ra módosult, és a közhasznú társaságoké megközelítette a 2%-ot, a közalapítványoké a 3%-ot. Az újtípusú intézmények néhány év alatt nemcsak meggyökeresedtek, hanem a bevételek nagyrészét is magukhoz vonzották. Bár létrehozásukra csak a polgári törvénykönyv 1994. évi módosítása teremtette meg a lehetőséget, 2000-ben már ők rendelkeztek a szektorba áramló pénz 40%-a felett.
Az évek során a tevékenységi szerkezet is fokozatosan változott. A korábban meghatározó sportegyesületek sokat veszítettek súlyukból. Az átalakulás vesztesei közé tartoztak az érdekképviseletek is. Jelentősen nőtt ugyanakkor az oktatási és a településfejlesztési szervezetek súlya. Változatlanul fontos szerepet játszanak az alapítványok és egyesületek a kulturális tevékenységek szervezésében és finanszírozásában. Összességében a magyarországi nonprofit szektor szerkezete továbbra is érzékelhetően különbözik a nyugat-európaitól, de a közeledés egyértelmű. Az állami támogatások aránya nemzetközi összehasonlításban továbbra is alacsony. (Ez az arány a vizsgált 21 országban átlagosan 41, hazánkban 27%.)
Az összes bevétel nagyobbik fele kezdetben gazdálkodási (vállalkozási, kamat- és hozam-) bevételekből, illetve magántámogatásokból származott, 2000-re az arány megfordult, és az alaptevékenységgel összefüggő bevételek jelentőségének növekedése folyamatos. Az állami támogatások aránya - a hosszú éveken át tartó változatlanság után - az utolsó két évben nőtt.
A kilencvenes években erősödött a nonprofit szervezetek szolgáltatási funkciója, és növekedett azon feladataik köre, amelyet korábban az állam látott el. Ez arra utal, hogy a magyar nonprofit szektor a szubszidiaritási elvre épülő nyugat-európai modell felé mozdult el.
Az országban jelenleg a történelmi egyházak - görög katolikus, római katolikus, ortodox (keleti), protestáns egyházak és az izraelita felekezet - mellett több mint 50 kisegyház és szekta működik. A szerzetesrendeket 1949/1950-ben föloszlatták, és az egyházak csupán néhány iskolát tarthattak meg. Működésüket 1989-1990-től felújtották, és jelenleg több mint hetven szerzetesrend fejti ki tevékenységét az országban. A kilencvenes évek változásai során az egyházak oktató és karitatív tevékenysége újraéledt, illetve erősödött.
A párttörvényt az Országgyűlés 1989. október 19-én fogadta el, és az 1990-es választásokig a bíróságok 65 pártot jegyeztek be. Ma több mint száz párt működik az országban.
A munkavállalói érdekképviseletek 1988 utáni átalakulása során - a pluralizálódott és megosztott szakszervezeti környezetben - egymástól jelentősen eltérő szakszervezeti modellek és e modelleket megtestesítő országos központok alakultak ki Magyarországon. 1989-1990 fordulóján létrejött az "autonóm szakszervezetek" csoportja, amely kezdetben laza szövetségi rendszert testesített meg.
A szakszervezeteknek az Országos Érdekegyeztető Tanács keretében a szociális partneri szerep gyakorlása érdekében konföderációkba volt célszerű tömörülniük. Első és független konföderációként 1988-ban megalakult a Liga, majd 1990-ben a Szakszervezetek Együttműködési Fóruma és az Értelmiségi Szakszervezeti Tömörülés. A SZOT-ból az átalakulás során létrejött az MSZOSZ.
Jelenleg az ágazati szakszervezetek száma meghaladja a százat, melyek 11 szakszervezeti központ köré szerveződnek. A hat legnagyobb szerveződés konföderációba tömörül. Az ezredfordulón Magyarországon a megkérdezett alkalmazásban állók 48%-a vélekedett úgy, hogy munkahelyén nem működik szakszervezet, 37%-uk szerint igen, és további hányaduk nem tudott válaszolni a kérdésre. Az érdekvédelem az oktatásban, az egészségügyben, a szállítási és az energetikai ágazatokban, a bányászatban és a közigazgatásban volt a legerősebb, a szolgáltatásokban és az építőiparban a leggyengébb. Minden ötödik alkalmazott vallotta magát szakszervezeti tagnak, amely alapján a szakszervezetek tagjainak száma 610-620 ezer lehetett.
Az életkor előrehaladtával a szervezettség nő. A 25 évesnél fiatalabbak mintegy 7%-a, a 40-60 évesek több mint negyede szakszervezeti tag. Az érdekvédelemi szervezethez tartozás a szellemi foglalkozásúak esetében gyakoribb, mint a fizikaiaknál. A nők szervezettsége (22%) munkahelyi hovatartozásból adódóan felülmúlja a férfiakét (17%).
4.1. A szavazatok és a képviselők megoszlása pártok szerint
(%)
Pártok |
Szavazatoka) |
Képviselőkb) |
||||||
1990 |
1994 |
1998 |
2002 |
1990 |
1994 |
1998 |
2002 |
|
MSzP |
10,9 |
33,0 |
32,9 |
42,1 |
8,6 |
54,1 |
34,7 |
46,1 |
Fidesz-MPP |
9,0 |
7,0 |
29,5 |
41,1c) |
5,4 |
5,2 |
38,4 |
42,5 |
SzDSz |
21,4 |
19,7 |
7,6 |
5,6 |
23,8 |
17,9 |
6,2 |
5,2 |
MDF |
24,7 |
11,7 |
2,8 |
c) |
42,5 |
9,9 |
4,4 |
6,2 |
FKGP |
11,7 |
8,8 |
13,2 |
0,8 |
11,4 |
6,7 |
12,4 |
- |
MIÉP |
- |
1,6 |
5,5 |
4,4 |
- |
- |
3,6 |
- |
KDNP |
6,5 |
7,0 |
2,3 |
- |
5,4 |
5,7 |
- |
- |
Többi párt, illetve |
|
|
|
|
|
|
|
|
független képviselők |
15,8 |
11,2 |
6,2 |
6,0 |
2,9 |
0,5 |
0,3 |
- |
Összesen |
100,0 |
100,0 |
100,0 |
100,0 |
100,0 |
100,0 |
100,0 |
100,0 |
4.2. A polgármesterek és önkormányzati képviselők jellemzői
Megnevezés |
Polgármesterek |
Képviselők |
||
1994. évi választás |
1998. évi választás |
1994. évi választás |
1998. évi választás |
|
A megválasztottak száma |
3 137 |
3 138 |
25 108 |
25 252 |
átlagos életkora, év |
46 |
48 |
43 |
45 |
Megoszlás jelölő szervezet szerint, % |
||||
Független |
84,3 |
86,2 |
72,9 |
78,8 |
Kormánypártok |
5,4 |
3,4 |
10,2 |
4,3 |
Ellenzéki pártok |
3,2 |
3,3 |
5,3 |
6,3 |
Többi párt |
0,6 |
0,5 |
1,3 |
1,2 |
Non-profit szervezet |
1,4 |
1,6 |
3,2 |
2,8 |
Közös jelölt |
5,1 |
5,0 |
7,1 |
6,6 |
Összesen |
100,0 |
100,0 |
100,0 |
100,0 |
|
Megoszlás nemek szerint, % |
|||
Férfi |
89,6 |
87,3 |
79,8 |
77,1 |
Nő |
10,4 |
12,7 |
20,2 |
22,9 |
Megoszlás iskolai végzettség szerint, % |
||||
Általános iskola 8 osztálya |
3,9 |
2,7 |
8,6 |
7,1 |
Szakmunkás bizonyítvány |
12,0 |
12,2 |
24,7 |
23,2 |
Érettségi |
45,5 |
44,3 |
32,6 |
33,7 |
Főiskolai diploma |
25,0 |
27,4 |
21,3 |
22,6 |
Egyetemi diploma |
13,6 |
13,4 |
12,8 |
13,4 |
Általános iskola 8 osztálya |
- |
- |
1,0 |
1,4 |
Szakmunkás bizonyítvány |
- |
- |
3,5 |
3,2 |
Érettségi |
2,0 |
10,4 |
20,9 |
21,5 |
Főiskolai diploma |
23,2 |
25,9 |
24,2 |
26,6 |
Egyetemi diploma |
74,8 |
63,7 |
50,4 |
47,3 |
4.3. Ismertté vált bűncselekmények és bűnelkövetők
Év |
Ismertté vált közvádas bűncselekmények |
Bűnelkö-vetők |
||||||
összesen |
ebből |
|||||||
személy elleni |
ezen belül ember-ölés |
közleke-dési |
közrend elleni |
gazdasá-gi |
vagyon elleni |
|||
1989 |
225 393 |
11 224 |
189 |
20 568 |
12 093 |
8 073 |
160 644a) |
88 932 |
1995 |
502 036 |
16 096 |
290 |
24 633 |
55 061 |
5 064 |
391 062 |
121 121b) |
2000 |
450 673c) |
16 591 |
203 |
19 566 |
76 312 |
10 986 |
311 611 |
122 860b) |
2001 |
465 694c) |
20 927 |
250 |
19 561 |
74 535 |
12 412 |
317 900 |
120 583b) |
a)
A vagyon elleni, a társadalmi tulajdon és a személyek javai elleni bűncselekmények .b )
Azokkal együtt, akikkel az alapos gyanút nem közölték, de gyanusíthatók voltak a bűncselekmény elkövetésével.c)
Azokkal a bűncselekményekkel együtt, ahol a bűncselekmény elkövetési helye nem állapítható meg.4.4. A helyi és munkaügyi bíróságokhoz érkezett, illetve az ott befejezett ügyek
Év |
Polgári |
Gazdasági |
Polgári és gazdasági nem peres ügyek |
Büntető ügyek |
Munkaügyi bíróság előtti ügyek |
peres ügyek |
|||||
Beérkezett ügy |
|||||
1989 |
139 601 |
2 633 |
140 939 |
88 276 |
20 765 |
1995 |
182 065 |
22 725 |
397 232 |
113 294 |
14 458 |
2000 |
160 242 |
14 153 |
347 783 |
119 003 |
23 732 |
2001 |
158 486 |
14 172 |
363 681 |
102 149 |
26 099 |
Befejezett ügy |
|||||
1989 |
140 624 |
2 339 |
.. |
89 751 |
18 467 |
1995 |
179 460 |
19 066 |
.. |
121 019 |
17 736 |
2000 |
168 172 |
15 658 |
329 126a) |
120 686 |
16 933 |
2001 |
160 833 |
15 480 |
336 699a) |
102 514 |
24 028 |
a)
Bírósági letét és egyéb nemperes ügyek nélkül.4.5. A jogerősen elítéltek száma
Év |
Végrehaj-tandó szabad-ságvesz-tés |
Ebből: 5 éven felül |
Pénz főbüntetés |
Egyéb büntetés |
Összesen |
Ebből |
||||
férfi |
nő |
|||||||||
Felnőtt |
||||||||||
1989 |
11 561 |
370 |
25 924 |
20 873 |
58 358 |
51 469 |
6 889 |
|||
1995 |
9 287 |
398 |
38 442 |
29 300 |
77 029 |
69 440 |
7 589 |
|||
2000 |
11 742 |
628 |
40 220 |
35 727 |
87 689 |
76 712 |
10 977 |
|||
Fiatalkorú |
||||||||||
1989 |
1 638 |
8 |
369 |
4 355a) |
6 362 |
5 821 |
541 |
|||
1995 |
602 |
19 |
440 |
7 675 |
8 717 |
8 173 |
544 |
|||
2000 |
463 |
8 |
540 |
6 502 |
7 524b) |
6 886 |
638 |
a)
Számított adat.b)
A büntetés kiszabásának mellőzése 19 esetben..4.6. A büntetésvégrehajtási intézetekben lévők száma, aránya
Év |
Előzetesen letartóztatott |
Elitélt |
Kényszer-gyógykezelt |
Elzárásra utalt |
Összesen |
Száma, fő |
|||||
1989 |
2 402 |
12 632 |
199 |
155 |
15 928a) |
1995 |
3 183 |
8 928 |
128 |
215 |
12 455b) |
2000 |
4 105 |
11 201 |
173 |
60 |
15 539 |
2001 |
4 263 |
12 755 |
194 |
63 |
17 275 |
A nők aránya, % |
|||||
1989 |
5,5 |
6,3 |
12,1 |
12,9 |
6,4 |
1995 |
4,7 |
5,2 |
10,1 |
8,4 |
5,1 |
2000 |
6,5 |
6,2 |
8,1 |
63,3 |
6,5 |
2001 |
7,2 |
5,7 |
11,9 |
36,5 |
6,2 |
a)
A szigorított javító-nevelő munkára ítélt és a munkaterápiás kezelésre beutaltakkal együtt.b)
Az 1 őrizetessel együtt.4.7. A rendőrség létszáma és kiadásai
Megnevezés |
1995 |
2000 |
2001 |
Létszám, fő |
|||
Költségvetési létszám |
42 508 |
40 524 |
39 892 |
Hivatásos állomány |
|
|
|
engedélyezett |
31 922 |
31 310 |
31 215 |
meglévő |
30 282 |
29 076 |
28 845 |
hiány |
-1 640 |
-2 234 |
-2 370 |
Közalkalmazott |
|
|
|
engedélyezett |
9 293 |
9 156 |
8 645 |
meglévő |
9 686 |
8 748 |
8 630 |
hiány |
393 |
-408 |
-15 |
|
Kiadások, milliárd forint |
||
Működési kiadás |
44,5 |
95,3 |
111,4 |
Ebből: személyi juttatás |
22,7 |
54,0 |
65,3 |
Felhalmozási kiadás |
3,3 |
8,6 |
9,9 |
Összes kiadás |
47,7 |
103,8 |
121,4 |
Kiadások a GDP százalékában |
0,8 |
0,8 |
0,8 |
4.8. A nonprofit szervezetek foglalkoztatottainak száma
Foglalkoztatott, önkéntes |
1993 |
2000 |
Főállású, teljes munkaidős |
30,2 |
56,0 |
Főállású, nem teljes munkaidős |
1,6 |
10,1 |
Nem főállású |
16,3 |
14,7 |
Számított főállású foglalkoztatott |
32,6 |
62,5 |
Az önkéntesek száma |
|
|
4.9. A nonprofit szervezetek száma, 1989-2000
Év |
Alapítvány, közalapítvány |
Társas nonprofit szervezeta) |
Összesen |
1989 |
400 |
8 396 |
8 796 |
1990 |
1 865 |
14 080 |
15 945 |
1991 |
6 182 |
17 869 |
24 051 |
1992 |
9 703 |
20 660 |
30 363 |
1993 |
11 884 |
22 778 |
34 662 |
1994 |
14 216 |
25 943 |
40 159 |
1995 |
15 650 |
27 133 |
42 783 |
1996 |
17 109 |
28 207 |
45 316 |
1997 |
18 603 |
28 762 |
47 365 |
1998 |
19 225 |
28 159 |
47 384 |
1999 |
19 754 |
28 417 |
48 171 |
2000 |
19 700 |
27 444 |
47 144 |
a)
A társas nonprofit szervezetek közé soroljuk az egyesületeket, az egyesülési jog hatálya alá tartozó érdekképviseleteket és egyéb társadalmi szervezeteket, a közhasznú társaságokat és a nonprofit szervezetek intézményeit.4.10. A nonprofit szervezetek bevételei szervezeti forma és főbb tevékenységi csoportok szerint
Szervezeti forma, tevékenységi csoport |
1995 |
1999 |
2000 |
1995 |
1999 |
2000 |
millió forint |
az összes bevétel százalékában |
|||||
Alapítvány |
63 751 |
106 281 |
133 311 |
35,1 |
25,5 |
26,9 |
Közalapítvány |
15 371 |
48 089 |
54 368 |
8,4 |
11,6 |
11,0 |
Egyesület |
65 023 |
94 569 |
104 717 |
35,8 |
22,8 |
21,1 |
Köztestület |
6 431 |
16 019 |
15 540 |
3,5 |
3,9 |
3,1 |
Szakszervezet |
9 088 |
10 558 |
8 679 |
5,0 |
2,5 |
1,8 |
Szakmai, munkáltatói érdekképviselet |
|
|
|
6,0 |
,9 |
9,4 |
Közhasznú társaság |
8 046 |
93 529 |
125 722 |
4,4 |
22,5 |
25,4 |
Nonprofit intézmény |
3 247 |
5 427 |
6 535 |
1,8 |
1,3 |
1,3 |
Egyéb, ismeretlen |
- |
- |
- |
- |
- |
- |
Összesen |
181 916 |
415 582 |
495 508 |
,0 |
,0 |
100,0 |
ebből: |
|
|
|
|
|
|
kultúra |
18 399 |
46 820 |
61 273 |
10,1 |
11,3 |
12,4 |
sport |
23 637 |
32 571 |
33 509 |
12,9 |
7,8 |
6,8 |
oktatás |
14 933 |
52 895 |
66 310 |
8,2 |
12,7 |
13,4 |
szociális ellátás |
22 292 |
37 726 |
41 041 |
12,3 |
9,1 |
8,3 |
gazdaságfejlesztés |
18 320 |
48 578 |
60 771 |
10,1 |
11,7 |
12,3 |
szakmai, gazdasági érdekképviselet |
31 129 |
64 922 |
66 791 |
17,0 |
15,6 |
13,3 |