Miért nem lehet Nagyvárad és a többi 1918. elõtt Magyarországhoz tartozó
település magyar nevét bemondani, amikor a Nyugatiban vagy más központi
pályaudvarokon menetrendi tájékoztatást adnak?
Kérdés(!)
Dr. Lotz Károly
miniszter úrnak
B u d a p e s t
Tisztelt Miniszter Úr!
Nem tudom, ki hogy van vele, a magam részérõl mindig fejcsóválva és
furcsálkodva hallgatom, amikor a Nyugatiban vagy más központi pályaudvarokon
úgy adnak menetrendi tájékoztatást, hogy az egykor hozzánk tartozott városokat
csupán mai hivatalos nevükön mondják be, így valahogy: Gyorsvonat Budapest,
Szolnok, Püspükladány Orádeára 15 órakor indul: Nem tudom, nem értem, miért
nem lehet Orádeát Nagyváradnak mondani, vagy ha már mindenáron
internacionalisták akarunk lenni, Nagyvárad-Orádeá névkettõzéssel beolvasni.
Azt mondják, nemzetközi megállapodás tiltja, illetve írja elõ a kifogásolt
eljárást. Hitem szerint, minden megállapodásnál, nemzetközi szerzõdésnél
magasabb fórum a józan ész és a jóizlés.
A józan ész pedig azt diktálja, amit e tárgyban a névhasználat kérdésérõl
Niederhauser Emil akadémikus fejt ki. "Mindenki a maga nyelvén" - szögezi le
elvi álláspontként. Majd így folytatja: "Magyar nyelven mindig a megfelelõ
magyar névalakot használni, más nyelven az annak megfelelõt, teljesen
függetlenül attól, hol fekszik ma az illetõ helység, illetve milyen
szuverenitás alatt."
Miért nem lehet hát a józan ész szavára hallgatni? Miért kell avítt,
életidegen, végeredményében komikus és ízetlen szabályokat erõszakolni, akkor
is, ha netán nemzetközi szerzõdés vagy megállapodás írja elõ?
Budapesten, 1994. november 17-én
Dr. Kávássy Sándor
FKGP