1
Magyar Köztársaság Kormánya
T/3149.. számú
Törvényjavaslat
az adózás rendjérõl szóló 1990. évi XCI. törvény
módosításáról
Elõadó: dr. Medgyessy Péter
pénzügyminiszter
Budapest, 1996. szeptember hó
1996. évi .... törvény
az adózás rendjérõl szóló 1990. évi XCI. törvény
módosításáról
1. § Az adózás rendjérõl szóló 1990. évi XCI. törvény (a továbbiakban: Art.)
3. §-ának (4) bekezdése a következõ rendelkezéssel egészül ki:
"A társadalombiztosítási alapokat - a társadalombiztosításról szóló törvény
szerint - megilletõ járulék tartozásokra és a vámtartozásra e törvényt az
adóhatóság által a költségvetési támogatás vonatkozásában gyakorolható
visszatartási jog tekintetében azonban alkalmazni kell."
2. § Az Art. 16. §-ának (4) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés lép:
"(4) Az önkormányzati adóhatóság - ha az önkormányzat másként nem rendelkezik
- az adózót a (2) és (3) bekezdésben foglaltak szerint tartja nyilván.
Amennyiben az adózó adóazonosító jellel nem rendelkezik, adóbevallásával
egyidejûleg köteles az adóazonosító jel megállapításához szükséges, a 12. §
(1) bekezdésében felsorolt adatokat közölni az önkormányzati adóhatósággal. Az
önkormányzati adóhatóság megkeresésére az állami adóhatóság a 12. § (1)
bekezdésében foglalt adatok közlése esetén az adóazonosító számmal nem
rendelkezõ magánszemély adóazonosító jelét megállapítja és errõl az
önkormányzati adóhatóságot értesíti. Az önkormányzati adóhatóság a
magánszemélyt errõl tájékoztatja."
3. § Az Art. 16. §-ának (8) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés lép,
egyidejûleg e § a következõ (9)-(10) bekezdésekkel egészül ki:
"(8) Az adóhatóság az adószám megállapítását megtagadja, ha az adózó által
bejelentett adatok valótlanok, vagy hiányosak.
(9) Az adóhatóság törli a 11. § (1) bekezdése alapján bejelentkezett és
nyilvántartásba vett adózók közül azt,
a) aki (amely) az adószám kiadását követõ 2 hónapon belül a cégbejegyzés,
illetve az egyéni vállalkozói igazolvány megszerzése érdekében szükséges
eljárás megindítását a cégbíróság, illetve az önkormányzat jegyzõje által
kiállított okirattal nem igazolja,
b) akinek (amelynek) a cégbírósági bejegyzés, illetve az egyéni vállalkozói
igazolvány iránti kérelmét a cégbíróság, illetve az önkormányzat jegyzõje
jogerõsen elutasította,
c) akinek (amelynek) a cégjegyzékbõl való törlését a cégbíróság jogerõs
végzésével elrendelte, illetõleg akinek vállalkozói igazolványát az
önkormányzat jegyzõje jogerõsen visszavonta, vagy aki a vállalkozói
igazolványát visszaadta,
d) aki bejelenti a tevékenységének megszüntetését vagy a tevékenység
folytatásához szükséges engedélyét visszavonják.
(10) A nyilvántartásból való törlésrõl az adóhatóság az adózót haladéktalanul,
a cégbíróságot és az önkormányzat jegyzõjét a határozat jogerõre emelkedését
követõ 8 napon belül értesíti."
4. § Az Art. 19. §-ának (1) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés lép:
"(1) A kifizetõ más személy adóját akkor állapítja meg, ha ezt törvény
elõírja."
5. § Az Art. 20. §-a (5) bekezdésének második mondata helyébe a következõ
rendelkezés lép:
"Nem kell éves adóbevallást benyújtania az általános forgalmi adóról és a
költségvetési támogatásról a magánszemélynek, ha nem vállalkozó és ha
általános forgalmi adó fizetésére nem kötelezett."
6. § (1) Az Art. 23. §-a (3) bekezdésének f) pontja helyébe a következõ
rendelkezés lép, egyidejûleg a következõ g) ponttal egészül ki:
[... az adózónak 30 napon belül adóbevallást kell tennie - a magánszemélynek a
jövedelemadóját kivéve - , ha]
"f) a cégbíróság a bejegyzés iránti kérelmet, illetve az egyéni vállalkozói
igazolvány iránti kérelmét az önkormányzat jegyzõje jogerõsen elutasította,
vállalkozói igazolványát az önkormányzat jegyzõje, vagy a tevékenység
folytatásához szükséges engedélyt az arra illetékes hatóság jogerõsen
visszavonta, továbbá a cégbírósági bejegyzés, illetve az egyéni vállalkozói
igazolvány iránti kérelmet az adózó elmulasztotta benyújtani,
g) a társasági adóról és az osztalékadóról szóló törvény szerint a könyvviteli
zárlat és a beszámoló alapján az adókülönbözetét megállapítja."
(2) Az Art. 23. §-ának (4) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés lép:
"(4) A (3) bekezdésben említett határidõt - ha törvény másként nem rendelkezik
- a (3) bekezdés a) és b), továbbá e) és g) pontja esetében attól az
idõponttól kell számítani, amit a külön jogszabályban elõírt zárómérleg,
vagyonmérleg, éves beszámoló, egyszerûsített éves beszámoló elkészítésére
jogszabály megállapít. A (3) bekezdés c) és d) pontjában a bevallás
benyújtására elõírt határidõt a megszûnés, illetõleg a kötelezettség
megszûnésének napjától kell számítani. A (3) bekezdés f) pontjában a bevallás
benyújtására elõírt határidõt az adóhatóság nyilvántartásából való törlés
közlésének, illetve a cégbírósági végzés, az önkormányzat jegyzõje vagy a
tevékenység folytatásához szükséges engedélyt visszavonó hatóság határozatának
jogerõre emelkedésétõl kell számítani."
7. § Az Art. 26. §-a a következõ (3) bekezdéssel egészül ki:
"(3) Az adótartozás átvállalásához az adóhatóság azzal a feltétellel járulhat
hozzá, ha az eredetileg kötelezett adózó az átvállalt tartozásért kezességet
vállal."
8. § Az Art. 27. §-ának (4) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés lép:
"(4) Az adózót megilletõ költségvetési támogatás kiutalásának esedékességérõl
e törvény melléklete vagy törvény rendelkezik. Eltérõ rendelkezés hiányában a
költségvetési támogatást az igény (bevallás) benyújtásának napjától számított
30 napon belül kell kiutalni. A kiutalás napjának az számít, amikor az
adóhatóság bankszámláját az azt vezetõ pénzintézet megterhelte."
9. § Az Art. 28. §-ának (1) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés lép:
"(1) A fizetési kötelezettséget a bankszámlával rendelkezõ adózónak átutalási
megbízással, bankszámlával (pénzforgalmi számlával) nem rendelkezõ adózónak
belföldi postautalvánnyal vagy folyószámlájáról történõ átutalással kell
teljesítenie."
10. § Az Art. 31. §-ának (1)-(2) bekezdései helyébe a következõ rendelkezések
lépnek:
"(1) Az adóelõleg-fizetési kötelezettséget az adózó önadózás útján teljesíti.
Törvény az adóelõleg-fizetési kötelezettség fizetési meghagyással történõ
megállapítását is elõírhatja. Ez esetben az adóhatóság az éves bevallás,
illetõleg a várható adó bejelentését követõ 30 napon belül fizetési
meghagyásban közli az elõleg összegét és a fizetés határidejét.
(2) Az adózó az adóelõleg módosítását kérheti az adóhatóságtól, ha elõlegét az
elõzõ idõszak (év, negyedév, félév) adatai alapján fizeti, és számításai
szerint adója nem éri el az elõzõ idõszak adatai alapján fizetendõ adóelõleg
összegét."
11. § (1) Az Art. 32. §-a a következõ (3) bekezdéssel egészül ki, egyidejûleg
a jelenlegi (3) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés lép és számozása (4)
bekezdésre változik.
"(3) Az adózó a költségvetési támogatás (adóvisszaigénylés, adóvisszatérítés)
igénylésekor az erre a célre rendszeresített nyomtatványon nyilatkozik arról,
hogy a nyilatkozat idõpontjában más adóhatóságnál (vámhatóságnál) vagy
társadalombiztosítási szervnél van-e esedékessé vált tartozása és az milyen
összegû.
(4) Az adóhatóság az általa felülvizsgált, az adózót megilletõ költségvetési
támogatást (adóvisszaigénylést, adóvisszatérítést) az általa nyilvántartott
adótartozás, adók módjára behajtandó köztartozás, az adózó nyilatkozatában
szereplõ - társadalombiztosítási alapokat, vámhatóságot, más adóhatóságot
megilletõ - tartozás összegéig visszatarthatja, és ezzel a tartozás
megfizetettnek minõsül. Az adóhatóság visszatartási jogának gyakorlását az
adózó kérelmére akkor mellõzheti, ha a költségvetési támogatás, az
adóvisszaigénylés, az adóvisszatérítés elmaradása az adózó gazdálkodási
tevékenységét ellehetetlenítené. A visszatartásról az adózót az adóhatóság
határozattal értesíti. Az adóhatóság a visszatartott összegbõl 8 napon belül
utalja át a nyilatkozatban szereplõ szervnek az adózóval szemben fennálló
követelését. Ha az igényelt költségvetési támogatás (adóvisszaigénylés,
adóvisszatérítés) összege az adózót terhelõ tartozások mindegyikére nem nyújt
fedezetet, azt az adóhatóság elõször a nála nyilvántartott tartozás
kiegyenlítésére számolja el, a fennmaradó összeget pedig a követelések
arányában utalja át."
(2) Az Art. 32. §-a jelenlegi (4)-(5) bekezdésének számozása (5)-(6)
bekezdésre változik, a § a következõ (7) bekezdéssel egészül ki, és
egyidejûleg a jelenlegi (6)-(7) bekezdéseinek helyébe a következõ
rendelkezések lépnek és számozásuk (8)-(9) bekezdésre változik.
"(7) Az adóhatóság számlájára tévesen befizetett összeg visszafizetését a
befizetõ a túlfizetésre vonatkozó szabályok szerint igényelheti, amennyiben az
adóhatóságnál nyilvántartott tartozása nincs.
(8) Az állami és az önkormányzati adóhatóság az adózó adószámlájának
egyenlegérõl és a tartozásai után felszámított késedelmi pótlékról - feltéve,
hogy az adószámla tartozást vagy túlfizetést mutat - évente, augusztus 31-ig
értesítést ad ki.
(9) Az állami és önkormányzati adóhatóság a (8) bekezdésben foglaltaktól
eltérõen az értesítést október 31-ig adja ki, ha az adózó valamely adójáról
adóbevallását május 31-ig nyújthatja be."
12. § Az Art. 42. §-ának (1) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés lép:
"(1) Az önadózás útján megállapított vagy megállapítani elmulasztott adót,
adóalapot - az illeték kivételével - és a költségvetési támogatást az adózó
helyesbítheti. Ha az adózó az adóhatóság ellenõrzésének megkezdését megelõzõen
feltárja, hogy az adóalapját, az adót, a költségvetési támogatást nem a
jogszabálynak megfelelõen állapította meg vagy bevallása számítási hiba, vagy
más elírás miatt az adó, költségvetési támogatás alapja, összege tekintetében
hibás, bevallását önellenõrzéssel módosíthatja. Nem minõsül önellenõrzésnek,
ha az adózó bevallását késedelmesen nyújtja be, és késedelmét nem igazolja,
vagy igazolási kérelmét az adóhatóság elutasítja. Nincs helye önellenõrzésnek,
ha az adózó a törvényben megengedett választási lehetõséggel jogszerûen élt,
és ezt az önellenõrzéssel változtatná meg."
13. § Az Art. 45. §-ának (4) bekezdése a következõ n) ponttal egészül ki:
[(4) A 3. számú mellékletben megállapított feltételek szerint az adóhatósághoz
adatot szolgáltat:]
"n) az adókedvezmény (adómentesség) igénybevételére jogosító igazolást
kiállító szerv."
14. § (1) Az Art. 47. §-ának (1) bekezdése a következõ d) ponttal egészül ki:
[(1) Az adótitkot alapos okkal használják fel, ha]
"d) a vállalkozási tevékenységet folytató adózó nevére, elnevezésére,
székhelyére, telephelyére, adószámára vonatkozó adatok megismerésére más
adózónak, - az õt terhelõ adókötelezettség jogszerû teljesítéséhez - vagy
állami szervnek, köztestületnek törvényben meghatározott feladata ellátásához
van szüksége."
(2) Az Art. 47. § (3) bekezdésének elsõ mondata helyébe a következõ
rendelkezés lép:
"Az adóhatóság jogosult a hatáskörébe tartozó, adóval kapcsolatos, a
titoktartási kötelezettség alá tartozó adatról, tényrõl, körülményrõl vagy
iratról más adóhatóság (vámhatóság) tájékoztatására, ha az valamely adó
(vámteher) vagy adóhiány feltárását, behajthatóságának megállapítását lehetõvé
teszi vagy valószínûsíti."
15. § Az Art. 47. §-a (4) bekezdésének d) pontja helyébe a következõ
rendelkezés lép:
[(4) Az adóhatóság megkeresésre tájékoztatja az adótitokról]
"d) az Állami Számvevõszéket, a Kormányzati Ellenõrzési Irodát, ha a
tájékoztatás az ellenõrzéshez,"
16. § (1) Az Art. 49. §-ának (1)-(2) és (4) bekezdései helyébe a következõ
rendelkezések lépnek:
"(1) Az adó, a költségvetési támogatás és a jogszabály alapján a központi
költségvetés terhére garanciavállalás (kezesség) címén kifizetett tartozások
behajtása ügyében - ha törvény másként nem rendelkezik - elsõ fokon az Adó- és
Pénzügyi Ellenõrzési Hivatal (a továbbiakban: Hivatal) területi szerve (elsõ
fokú állami adóhatóság) jár el.
(2) A Hivatal területi szervei
a) a fõvárosban
- a Hivatal Észak-budapesti igazgatósága a Budapest I., II., III., IV., V.
és XIII. kerületei,
- a Hivatal Kelet-budapesti igazgatósága a Budapest VI., VII., VIII., X.,
XIV., XV., XVI. és XVII. kerületei,
- a Hivatal Dél-budapesti igazgatósága a Budapest IX., XI., XII., XVIII.,
XIX., XX., XXI., XXII. és XXIII. kerületei
tekintetében;
b) a megyékben a Hivatal megyei igazgatóságai;
c) Az e törvény 7. számú mellékletében meghatározott fõvárosi, Pest megyei
székhelyû jogi személyiséggel rendelkezõ adózókkal kapcsolatos adóztatási
feladatokat a Hivatal Pest megyei és fõvárosi kiemelt adózóinak igazgatósága
(a továbbiakban: kiemelt adózók igazgatósága) látja el.
(4) Az illeték kiszabásával, megfizetésével, behajtásával, az illetékfizetés
rendjének ellenõrzésével kapcsolatos ügyben elsõ fokon - ha törvény másként
nem rendelkezik - a fõvárosban Fõvárosi Illetékhivatal elnevezéssel a fõvárosi
önkormányzat fõjegyzõje, a megyékben megyei Illetékhivatal elnevezéssel a
megyei önkormányzat fõjegyzõje jár el."
(2) Az Art. 49. §-ának (6) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés lép:
"(6) A csõdeljárásban, a felszámolási eljárásban, a végelszámolásban és a
végrehajtási eljárásban a központi költségvetést megilletõ vám- és jövedéki
követelések, valamint a Nyugdíjbiztosítási és az Egészségbiztosítási Alapot
megilletõ követelések tekintetében a hitelezõk képviselõjeként, illetõleg
végrehajtási eljárásban a végrehajtás foganatosítójaként - az illetékes
szervek külön megállapodása alapján - az állami adóhatóság jogosult eljárni.
Az állami adóhatóság az õt megilletõ követelések tekintetében képviselõként
(végrehajtóként) történõ eljárásra a társadalombiztosítási (vám-) követelések
behajtására jogosult szervet megbízhatja."
(3) Az Art. 49. §-a a következõ (7) bekezdéssel egészül ki:
"(7) Az állami adóhatóság az 51. § (2) bekezdésének a)-c) pontjában
foglaltakkal összefüggésben jogosult az egyébként a hatáskörébe nem tartozó
pénzügyi kötelezettségek teljesítését is ellenõrizni."
17. § Az Art. 50. §-ának (3)-(4) és (6)-(7) bekezdései helyébe a következõ
rendelkezések lépnek:
"(3) Ha a vállalkozónak több telephelye van, az ellenõrzésre és az eljárásra
az elsõként bejelentett telephely szerinti elsõ fokú állami adóhatóság az
illetékes. A késõbb bejelentett telephely szerint illetékes elsõ fokú állami
adóhatóság is jogosult az adózó telephelyén - az egyes adó, költségvetési
támogatás alapja és összege megállapításának kivételével - az egyéb
adókötelezettségek vizsgálatára, illetve az egyes adókkal, költségvetési
támogatásokkal kapcsolatos adatok, tények és körülmények elõzetes rögzítésére.
(4) A 49. § (2) bekezdésének a) pontjában meghatározott igazgatóság helyszíni
ellenõrzést és eljárási cselekményt a fõváros egész területén, a kiemelt
adózók igazgatósága Pest megye és a fõváros egész területén végezhet."
"(6) A külföldi utas, a külföldön bejegyzett vállalkozás, továbbá a
diplomáciai és konzuli képviseletek, az ezekkel egy tekintet alá esõ
nemzetközi szervezetek és tagjaik általános forgalmi adó visszatérítésének
elbírálására, illetõleg a Magyar Köztársaság területén sem székhellyel, sem
telephellyel, sem állandó vagy ideiglenes lakóhellyel, tartózkodási hellyel
nem rendelkezõ külföldi személy, továbbá a külföldön tevékenységet végzõ
társasági adóalany adóügyében az eljárásra - ha jogszabály másként nem
rendelkezik - kizárólag a Hivatal Észak-budapesti Igazgatósága illetékes.
(7) A fegyveres erõk és fegyveres testületek, továbbá azok hivatásos és
továbbszolgáló állományú tagjai, polgári alkalmazottai adóügyeiben - a helyi
adók és az illetékügyek kivételével - az eljárásra kizárólag a Hivatal Észak-
budapesti Igazgatósága illetékes."
18. § Az Art. 53. §-ának (4) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés lép:
"(4) Ellenõrzést kell lefolytatni a vállalkozónál, ha felszámolását
(végelszámolását) rendelték el, a vállalkozó átalakulása, adókötelezettségének
megszûnése vagy más jogutód nélküli megszûnése esetén pedig akkor, ha az Adó-
és Pénzügyi Ellenõrzési Hivatal elnöke így rendelkezik. Kötelezõ az
ellenõrzést lefolytatni az Állami Számvevõszék felhívására és a
pénzügyminiszter utasítására, továbbá - helyi adó esetében - az önkormányzati
képviselõtestület határozata alapján."
19. § Az Art. az 56. § után a következõ 56/A §-sal egészül ki:
"56/A. § (1) Az általános megbízólevél alapján az adóhatóság alkalmazottja
jogosult az adókötelezettség teljesítésének ellenõrzése során a vállalkozási
tevékenységet folytató adózónál
a) próbavásárlásra,
b) leltárfelvételre,
c) adókötelezettségét érintõ tények, adatok, körülmények vizsgálatára.
(2) Az általános megbízólevelet az Adó- és Pénzügyi Ellenõrzési Hivatal elnöke
adja ki a megbízólevélre vonatkozó szabályok alapján azzal az eltéréssel, hogy
az nem tartalmazza az ellenõrzött személy azonosító adatait. Az általános
megbízólevél tartalmazza érvényességének idejét és az (1) bekezdés szerint
végezhetõ ellenõrzési cselekmények megjelölését.
(3) Az adóhatóság alkalmazottja az általános megbízólevéllel végzett
ellenõrzés megállapításait rögzíti és közli az ellenõrzött személlyel. Az
általános megbízólevél alapján végzett ellenõrzésre - a (2) bekezdésben
foglaltak kivételével - az e törvény VI. fejezetének rendelkezései az
irányadók."
20. § Az Art. a 60. § után a következõ 60/A. §-sal egészül ki:
"60/A. § (1) Ha az adóhatóság megállapítása szerint az adózó
vagyongyarapodásával és az életvitelére fordított kiadásokkal nincs arányban
az adómentes, a bevallott és a bevallási kötelezettség alá nem esõ, de
megszerzett jövedelmének együttes összege, az adóhatóság az adó alapját is
becsléssel állapítja meg. Ez esetben - figyelemmel az ismert és adóztatott
jövedelmekre is - az adóhatóságnak azt kell megbecsülnie, hogy a
vagyongyarapodás és az életvitel fedezetéül a magánszemélynek milyen összegû
jövedelemre volt szüksége.
(2) Az adóhatóság az (1) bekezdés szerint feltárt adóalapot annak az évnek az
összevonás alá esõ jövedelméhez számítja hozzá, amelyre nézve a
jövedelemeltitkolást megállapítja. Ha a vagyongyarapodás forrásaként az adózó
több évi eltitkolt jövedelme szolgált, az adóhatóság a vizsgálattal érintett
évek között a jövedelmet egyenlõ arányban megosztja, és az adót az egyes
években hatályos jövedelemadó törvényekben meghatározott - összevonás alá esõ
jövedelmekre vonatkozó - adómértékkel állapítja meg.
(3) A becsléssel megállapított adóalaptól való eltérést az adózó hitelt
érdemlõ adatokkal igazolhatja, egyebekben pedig az eljárásra az e törvény VI.
fejezetében foglalt rendelkezések az irányadók."
21. § Az Art. 67. §-ának (2) bekezdése a következõ rendelkezéssel egészül ki:
"A késedelmi pótlék után késedelmi pótlékot felszámítani nem lehet."
22. § (1) Az Art. 70. §-ának (3) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés
lép:
"(3) Az önellenõrzési pótlékot a késedelmi pótlék 50 %-ának, ismételt
önellenõrzés esetén 75 %-ának megfelelõ mértékben kell felszámítani a bevallás
benyújtására elõírt határidõ leteltét követõ elsõ naptól a helyesbítés
nyilvántartásba történõ feljegyzésének, illetve a magánszemély jövedelemadója
esetén az önellenõrzési lap benyújtásának napjáig. Ha az önellenõrzés
pótlólagos adófizetési kötelezettséget nem eredményezett, mert az adózó adóját
az eredeti esedékességkor vagy korábbi önellenõrzése során hiánytalanul
megfizette, a fizetendõ pótlék mértéke 5000 forint, magánszemély esetén 1000
forint."
(2) Az Art. 70. §-ának (6) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés lép:
"(6) Az önellenõrzési pótlék kérelemre akkor mérsékelhetõ, ha az adózó
tévedését olyan körülmények bizonyításával menti ki, amelyek egyébként
megalapoznák - a 73. § (1) bekezdésének alkalmazásával - a bírságmérséklést
is."
23. § Az Art. 71. §-a helyébe a következõ rendelkezés lép:
"71. § Az adózó az önellenõrzéssel megállapított helyesbített adóalap, adó,
illetve költségvetési támogatás bevallásával mentesül az adóbírság, mulasztási
bírság alól, a helyesbített meg nem fizetett adó, jogosulatlanul igénybe vett
költségvetési támogatás, továbbá az önellenõrzési pótlék megfizetésével az
önellenõrzés idõpontjáig esedékes késedelmi pótlék alól."
24. § (1) Az Art. 72. §-ának (1) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés
lép:
"(1) Adóhiány esetén adóbírságot kell fizetni. Az adóbírság mértéke - ha e
törvény másként nem rendelkezik - az adóhiány 50 %-a. Adóbírságot állapít meg
az adóhatóság akkor is, ha az adózó jogosulatlanul nyújtotta be támogatási,
adóvisszaigénylési, adóvisszatérítési kérelmét, vagy igénylésre, támogatásra,
visszatérítésre vonatkozó bevallását, és a jogosultság hiányát az adóhatóság a
kiutalás elõtt megállapította. A bírság alapja ilyen esetben a jogosulatlanul
igényelt összeg."
(2) Az Art. 72. §-ának (6) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés lép:
"(6) Ha az adót a munkáltató állapította meg, az adóhatóság az adóhiány után
az adóbírságot, a késedelmi pótlékot a munkáltató terhére, a rá vonatkozó
szabályok szerint állapítja meg, kivéve ha az adóhiány az adózó jogszerûtlen
nyilatkozatának következménye."
25. § Az Art. 74. §-ának (13)-(14) bekezdése helyébe a következõ rendelkezések
lépnek, egyidejûleg a jelenlegi (14)-(16) bekezdés számozása (15)-(17)
bekezdésre változik:
"(13) A vállalkozási tevékenységet nem folytató magánszemélyek 100 ezer, más
adózók 200 ezer forintig terjedõ mulasztási bírsággal sújthatók, ha
a) a jogszabályokban elõírt bizonylatok, könyvek, nyilvántartások hiányával,
vagy azoknak az elõírásoktól eltérõ vezetésével,
b) hibás vagy valótlan adatszolgáltatással,
c) nyilatkozattétel elmulasztásával (tanúvallomás jogosulatlan
megtagadásával), vagy más módon az ellenõrzést akadályozzák,
d) a költségvetési támogatás (adóvisszaigénylés, adóvisszatérítés)
igénylésénél valótlan tartalmú nyilatkozatot tettek.
(14) Az adóhatóság az adót, költségvetési támogatást megállapító törvényben
megállapított kötelezettségnek az (1)-(13) bekezdésben nem szabályozott
megszegése esetén a magánszemély adózót 20 ezer, más adózót 50 ezer forintig
terjedõ mulasztási bírsággal sújthatja."
26. § Az Art. 74/B §-ának (1) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés lép:
"(1) Ha az adóhatóság megállapítása szerint az adózó az adóköteles tevékenység
célját szolgáló ugyanazon helyiségében (mûhely, üzlet, telep stb.) az elsõ
ellenõrzéstõl számított egy éven belül második alkalommal mulasztotta el
számla- vagy nyugtaadási kötelezettségét, a 74. § (12) bekezdése szerinti
mulasztási bírság kiszabása mellett az adóköteles tevékenység célját szolgáló
helyiséget 6, a harmadik alkalommal 10, a negyedik és minden további
alkalommal 20 napra lezárja, függetlenül attól, hogy a második és a további
ellenõrzések között milyen idõtartam telt el."
27. § Az Art. 76. §-a új (2) bekezdéssel egészül ki, egyidejûleg a jelenlegi
szöveg (1) bekezdésre módosul:
"(2) A magánszemély adózót, ha az adóigazgatási eljárásban nem személyesen jár
el, törvényes képviselõje, közokiratban vagy teljes bizonyító erejû
magánokiratban foglalt meghatalmazás alapján más nagykorú személy, továbbá
ügyvéd, ügyvédi iroda, adószakértõ, adótanácsadó, nem magánszemély adózót a rá
vonatkozó jogszabály szerint képviseleti joggal rendelkezõ személy, továbbá
ügyvéd, ügyvédi iroda, adószakértõ, adótanácsadó képviselheti a jogszabály
szerinti megbízás alapján."
28. § Az Art. 77. §-ának (2) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés lép és
a § a következõ (3)-(4) bekezdéssel egészül ki:
"(2) A nem belföldi illetõségû személy adófizetési kötelezettségének
külföldön történõ érvényesítése (beszedése) érdekében szükséges cselekményt a
pénzügyminiszter által lefolytatott közbeszerzési eljárás nyertese teszi meg.
(3) A (2) bekezdés szerinti cselekmény ellátásáért a pályázat nyertesét a
külön megállapodásban foglaltak szerint fizetendõ ellenérték, de legfeljebb a
beszedett adó nyolc százaléka illeti meg.
(4) Az adóhatóság a felettes szerve által alaki szempontból felülvizsgált, a
nem belföldi illetõségû személy adóját megállapító határozatát a
pénzügyminiszter által kijelölt szervhez negyedévenként küldi meg."
29. § Az Art. 80. §-a a következõ (4) bekezdéssel egészül ki, egyidejûleg a
(4)-(5) bekezdés számozása (5)-(6) bekezdésre változik.
"(4) A belföldön lakóhellyel, szokásos tartózkodási hellyel, telephellyel,
székhellyel nem rendelkezõ adózó adóját az adóhatóság az adózó bejelentése
alapján határozattal állapítja meg, ha az adózó az adóév végét megelõzõen
azzal a szándékkal hagyja el az ország területét, hogy az adóév során
adóköteles tevékenység vagy jövedelemszerzés céljából vissza nem tér."
30. § (1) Az Art. 80/A. §-ának (2) bekezdése a következõ rendelkezéssel
egészül ki:
"A kérelemhez csatolni kell az adózó nyilatkozatát arról, hogy
a) a kérelemben megjelölt tényállás megfelel a valóságnak;
b) a kérelem vagy hasonló kérelme ügyében nem folyt és nem folyik tudomása
szerint ellenõrzés, adóigazgatási eljárás, vagy bírósági eljárás;
c) a feltételes adómegállapítást érintõ jövõbeli jogszabályváltozás, illetõleg
a tényállás megváltozása (tartalmi változás) esetén - annak hatályba
lépésétõl, illetve idõpontjától kezdõdõen - a feltételes adómegállapítás nem
alkalmazható."
(2) Az Art. 80/A. §-ának (4) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés lép,
egyidejûleg a 80/A. § a következõ (5) bekezdéssel egészül ki:
"(4) Az (1) - (3) bekezdésben foglalt feltételek teljesítésének hiányán túl
nem teljesíthetõ a kérelem akkor sem, ha
a) az adózó a díjat hiánytalanul nem fizette meg;
b) a kérelemben foglalt tényállás már teljesített ügyletre vonatkozik;
c) a tényállás megegyezik az adózó egy korábbi, már elutasított feltételes
adómegállapítás iránti kérelmének tényállásával;
d) az ügyben államigazgatási vagy bírósági eljárás van folyamatban;
e) a kérelem teljesítéséhez törvényi szabályozásra lenne szükség;
f) a kérelembõl a hiánypótlás ellenére sem tûnnek ki az adómegállapítás
szempontjából jelentõs tények;
g) a feltételes adómegállapítás külföldi jog értelmezését igényli.
(5) Amennyiben az adó feltételesen nem állapítható meg, a befizetett díj 75 %-
át vissza kell utalni."
31. § Az Art. 82. §-ának (2) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés lép:
"(2) Az adóhatóság az (1) bekezdésben foglaltakon túl - a (4)-(5) bekezdésben
foglaltak kivételével - más személy adóját nem engedheti el és nem
mérsékelheti."
32. § Az Art. 85. §-ának (1) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés lép:
"(1) A felettes adóhatóság, illetve a pénzügyminiszter kérelemre vagy
hivatalból felügyeleti intézkedést tesz, ha az ügyben eljárt adóhatóság
határozata jogszabálysértõ, vagy határozathozatalra jogszabálysértõ módon nem
került sor. A felettes adóhatóság, illetve a pénzügyminiszter az utólagos
adómegállapítás korlátaira is figyelemmel a jogszabálysértõ határozatot
megváltoztatja, megsemmisíti, és új eljárás lefolytatását rendeli el, vagy az
elsõ fokú adóhatóságot eljárás lefolytatására utasítja. A felettes adóhatóság
a felügyeleti intézkedés iránti kérelmet érdemi vizsgálat nélkül utasíthatja
el, ha a határozat bírósági felülvizsgálatának kezdeményezésére nyitvaálló
határidõ még nem telt el, az adózó a határozat felülvizsgálatára jogosult
bíróságnál keresetlevelét elõterjesztette, továbbá az adózó a határozat
bírósági felülvizsgálatát nem kérte, bár erre a lehetõségre az adóhatóság a
figyelmét szabályszerûen felhívta, illetve a kérelem alapján a határozat
jogszabálysértõ volta nem valószínûsíthetõ."
33. § Az Art. 87. §-ának (2) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés lép:
"(2) Az adóigazgatási eljárásban végrehajtható okirat az adózó fizetési
kötelezettségét megállapító jogerõs adóhatósági határozat, önadózás esetén a
fizetendõ adót (adóelõleget) tartalmazó adóbevallás, valamint a 93. §
alkalmazásában a behajtást kérõ megkeresése. Az okirat végrehajthatóságához
külön intézkedésre (záradékolás, végrehajtási lap kiállítása stb.) nincs
szükség."
34. § Az Art. 89. §-ának (4) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés lép:
"(4) Az adóhatóság és az adófizetésre kötelezett a végrehajtási eljárás során
a Pénzügyminisztérium, illetõleg az önkormányzat képviselõtestületének
hozzájárulásával az adófizetésre kötelezett vagyonából lefoglalt ingó vagy
ingatlan vagyontárgy tulajdon-, kezelõi jogának az állam, vagy az önkormányzat
javára történõ átruházására - a kikiáltási árnak megfelelõ értékben -
egyezséget köthet, ha a vagyontárgy valamely állami vagy önkormányzati feladat
ellátását természetben szolgálja. Az egyezségben szereplõ összegben a
központi költségvetést, illetõleg az önkormányzat költségvetését megilletõ
adótartozás megfizetettnek minõsül."
35. § (1) Az Art. 93. §-ának (2) bekezdése a következõ rendelkezéssel egészül
ki:
"A behajtást kérõt az adóhatóság kötelezheti a 92. § (2) bekezdésében
meghatározott költségátalány megelõlegezésére."
(2) Az Art. 93. §-ának (3) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés lép:
"(3) A behajtási eljárást az adóhatóság csak pontos - szükség esetén
kiegészített - adatok alapján, illetõleg a költségátalány megelõlegezése után
indítja meg."
36. § Az Art. 94. §-ának (4) bekezdése helyébe a következõ rendelkezés lép:
"(4) Az adótartozást megállapító adóhatóság az (1) bekezdésben megállapított
feltételek hiányában is törölheti a 1000 forintot meg nem haladó adótartozást,
ha a tartozás nyilvántartása, a behajtás érdekében szükséges intézkedés
megtétele a tartozással arányban nem álló költségeket eredményezne. Az így
törölt tételekrõl az adóhatóság külön nyilvántartást köteles vezetni."
37. § Az Art. 95. §-ának (4) bekezdése a következõ mondattal egészül ki:
"(4) Ha az adó, a bírság és a jogosulatlanul igénybe vett költségvetési
támogatás végrehajtásához való jog elévült, a tartozást terhelõ késedelmi
pótlékot is elévültnek kell tekinteni."
38. § Az Art. 96. §-a a következõ (6) bekezdéssel egészül ki:
"(6) Az adóbevallás az Adó- és Pénzügyi Ellenõrzési Hivatal elnöke által
közzétett módon elektronikus úton is teljesíthetõ."
Záró rendelkezések
39. § (1) Ez a törvény 1997. január 1-jén lép hatályba, egyidejûleg az Art.
1., 2., 3., 5. és 6. számú melléklete az e törvény 1-5. számú mellékleteivel
módosul, továbbá az Art. kiegészül az e törvény 6. számú melléklete szerinti
7. számú melléklettel.
(2) Az e törvény 2. számú mellékletének 2. pontjában foglalt rendelkezést
1997. július 1-jétõl kell alkalmazni, feltéve, hogy az adózó 1997. elsõ
félévében változatlan szervezeti formában mûködik.
(3) E törvény hatálybalépésével egyidejûleg hatályát veszti az Art. 23. §-ának
(5) bekezdése, a 63. § (1) bekezdésének a) pontja, és a 63. § (2) bekezdése,
74. § (8) bekezdésének b) pontja, a 74. §-ának (10) bekezdése és a 79. § (4)
bekezdése, az 1. számú melléklet II./4/a.) pontjának második mondata, az 1.
sz. melléklet II/4/c.) pontja, az 1991. évi XX. törvény 141-142. §-ai,
valamint az 1995. évi XC. törvény 3. §-ának (3) bekezdése.
(4) Az Art. 48. §-a (4) bekezdésének b) pontjában a (8) bekezdés szövegrész
"(9) bekezdésének b) pontjá"-ra változik.
(5) E törvény rendelkezéseit kell alkalmazni a hatálybalépésekor jogerõsen el
nem bírált ügyekben, továbbá a törvény hatálybalépését követõen az azt
megelõzõ idõszakra teljesítendõ, illetve esedékessé vált kötelezettségekre
azzal, hogy ha az 1996. december 31-ig hatályos rendelkezések az adózóra
összességében kevésbé terhes bírság, pótlék feltételeket határoztak meg, a
kötelezettségre legfeljebb az ott megjelölt legmagasabb mérték alkalmazható.
(6) Az adózónak az e törvény hatálybalépését követõen az azt megelõzõ
idõszakra teljesítendõ adómegállapítási, bevallási, adófizetési,
adóelõlegfizetési, bizonylatkiállítási, adatszolgáltatási és adólevonási
kötelezettségét az 1996. december 31-én hatályos szabályok szerint kell
teljesítenie.
(7) Az az adózó, akinek a társasági adóelõleg fizetési kötelezettségét az
adóhatóság 1996. évben fizetési meghagyással állapította meg és 1997. július
1-jéig változatlan szervezeti formában mûködik, vagy 1997. elsõ félévében
átalakul, az átalakulást követõ 30. napig, az 1996. december 31-én hatályos
elõírások szerint fizeti meg az adóelõlegét.
(8) Felhatalmazást kap az Adó- és Pénzügyi Ellenõrzési Hivatal elnöke, hogy az
adóbevallás elektronikus úton történõ teljesítésének feltételeit a Magyar
Közlönyben közzétegye.
Általános indokolás
Az eredményes és törvényes adóztatás jogi feltételrendszerét az adózás
rendjérõl szóló 1990. évi XCI. törvény határozza meg. A törvény az elmúlt öt
és fél évben számos alkalommal módosult, alapvetõen olyan célegyüttes által
meghatározottan, mint
- az adóhatóság mozgásterének bõvítése,
- az adóhatóság információs bázisának szélesítése,
- a kötelezettségmulasztások jogkövetkezményeinek szigorítása,
- a kötelezettségek teljesítésének egyszerûsítése, és
- az anyagi jogi adótörvények változásainak követése.
A törvénymódosítási javaslat ( a továbbiakban: Javaslat ) ez évben sem követ
más célokat, és nem is kíván a megszokott rendszeren, illetõleg a már
kialakított adóhatósági jogosítványokon alapjaiban változtatni. A
tapasztalatok szerint ugyanis az adóztatás eredményessége, vagy
eredménytelensége nemcsak a kötelezettség érvényesítésére hivatott hatóság
jogi eszköztárának a függvénye. Legalább ilyen fontosak az adóigazgatási
szervezetrendszer személyi és tárgyi feltételei, az adóapparátus szakértelme,
stabilitása és morális intaktsága is.
A Kormány mindezeket mérlegelve - a lehetõségek határain belül - az adóhatóság
technikai és személyi feltételein óhajt javítani, a jogi eszköztár bõvítésének
lehetõségével csak akkor kíván élni, ha az adóhatóság a szakmai felkészültség
és a technikai fejlesztés lehetõségeit már kimerítette.
A fentieknek megfelelõen a törvényt olyan irányban kell számos helyen - kisebb
mértékben változtatni -, hogy kedvezõbbé váljanak a közterhek behajtásának
feltételei, növekedjék az adóhatóság ellenõrzéseit megalapozó információk
mennyisége és minõsége, javuljon az adóbevallási fegyelem, szûküljenek a
jogosulatlan adóvisszaigénylések lehetõségei. A jogkövetkezményrendszer legyen
egyfelõl kiterjedtebb, másfelõl egyszerûbben alkalmazható, és gyarapodjanak az
ún. másodlagos adójogi szankciók, elsõsorban azokkal szemben, akik durván -
több tízmillió forintot meghaladó adóhiányt eredményezõ módon - sértik meg az
elõírásokat, végül pedig az adóigazgatási eljárás szabályai váljanak
egyértelmûbbé, pontosabbá.
Részletes indokolás
1. §-hoz
A köztartozások (adó, vám, társadalombiztosítási járulék) eredményesebb
behajtása és így a kintlévõségek csökkentése érdekében a Javaslat módosítja az
Art. 32. §-át, amely egyebek között a költségvetési támogatások kiutalásának
rendjét szabályozza. E szerint az adóhatóság a költségvetési támogatás
kiutalását nemcsak azon az alapon tagadhatja meg, hogy az igénylõnek az
adóhatóság nyilvántartása szerint tartozása van, hanem beszámíthatja a más
adóhatóságnál, vámhatóságnál, társadalombiztosítási szervnél fennálló
tartozást is.
Mindezekre tekintettel szükséges az Art. tárgyi hatályát negatív módon
meghatározó 3. § (4) bekezdésének a kiegészítése, mert csak így kerülhetõ el
az a szabályozási ellentmondás, hogy bár e törvény rendelkezéseit
társadalombiztosítási járulék, vám, illetõleg a vámeljárás keretében
megállapított termékimportot terhelõ adóügyekben nem kell alkalmazni, de a
Javaslat szerint módosuló 32. § mégis rendelkezéseket tartalmaz a törvény
hatálya alá egyébként nem tartozó köztartozásokra is.
2. §-hoz
Az Art. 16. §-ának (4) bekezdését az 1995. évi CX. törvény - 1997. január 1-
jei hatálybalépéssel - kiegészítette. A kiegészítés szerint, ha a
magánszemélynek adóazonosító jele még nincs, de az önkormányzati adóhatóságnál
adókötelezettsége keletkezik, és az önkormányzati adóhatóság az önkormányzat
döntése alapján az adózókat e jel segítségével kívánja nyilvántartani,
kezdeményezheti, hogy az állami adóhatóság állapítsa meg a magánszemély
adóazonosító jelét.
A Javaslat gyakorlati felvetések alapján módosítja a még hatályba sem lépett
rendelkezést, törvényi kötelezettségként írja elõ az érintett magánszemély
számára, hogy bevallásával egyidejûleg köteles megadni azokat a
személyazonosító adatokat, amelyekre az állami adóhatóságnak az adóazonosító
jel megállapításához szüksége van.
3. §-hoz
Az Art. hatályos szabályai a bejelentkezési kötelezettség és a nyilvántartásba
vétel szabályozásánál elsõsorban azt a szempontot követik, hogy - lehetõség
szerint - ne lehessen gazdasági tevékenységet folytatni anélkül, hogy az
adóhatóság errõl ne értesülne.
A szabályozás azonban nem rendezi azokat a eseteket, amikor a vállalkozás -
saját elhatározásából vagy hatósági intézkedésre - tevékenységét megszünteti.
Minthogy a fluktuáció - megszûnés, átalakulás - aránya a vállalkozási körben
rendkívül magas, a szabályozási fogyatékosság következtében az adóhatóság
kénytelen olyanok adatait is tömegével nyilvántartani, akiknek érdemi
adókötelezettségük épp a tevékenység megszûnése folytán már nincs. A Javaslat
ezért kiegészíti az Art. 16. §-át azoknak az eseteknek a szabályozásával,
amelyek fennállása esetén az adóhatóság megtagadhatja az adózó legális
mûködésének elõfeltételeként meghatározott adószám kiadását, illetõleg
tételesen sorolja fel azokat az eseteket, amelyek bekövetkeztével az
adóhatóság köteles az adózót a nyilvántartásából törölni, és így a kiadott
adószámot visszavonni. Ezzel egyfelõl csökkennek az adóhatóság nyilvántartási
feladatai és költségei, másfelõl potenciálisan csökken azoknak az adózóknak a
száma, akik legális mûködést színlelve a birtokukban lévõ - az adóhatóság
számítógépes nyilvántartása szerint legális - adószámmal visszaélnek, és
valótlan tartalmú számlákat bocsátanak ki, kárt okozva ezzel a
költségvetésnek.
4. §-hoz
A társasági adóról és az osztalékadóról szóló törvény az osztalékadó
levonásával kibõvíti azt a személyi kört, amelynél elõfordulhat, hogy az adót
a kifizetéskor harmadik személy (a kifizetõ) vonja le és fizeti be az
adóhatósághoz. Az Art. 19. §-a az eddigi helyzetnek megfelelõen csak a
személyi jövedelemadó szempontjából rendezte a kifizetõ és a magánszemély
kapcsolatát. A Javaslat az inkonzisztencia kialakulásának megelõzése érdekében
a kifizetõi minõséget kiterjeszti más személyekre is. Az adózás rendjérõl
szóló törvényben a személy gyûjtõfogalom, magában foglalja a magánszemély
mellett a jogi személyiséggel rendelkezõ, illetve nem rendelkezõ szervezeteket
is.
5. §-hoz
A Javaslat az adózók és az adóhatóságok adminisztrációs terheinek csökkentése
érdekében mentesíti az éves összesítõ bevallás benyújtási kötelezettség
teljesítése alól azt a magánszemélyt is, aki nem vállalkozó és általános
forgalmi adó fizetésére nem kötelezett, de az év során költségvetési
támogatást vett igénybe. A hatályos szabályozás szerint ugyanis jellemzõen
azok a mezõgazdasági termelést folytató személyek, akik kizárólag termelési
támogatás igénybevétele révén válnak az adóhatóság ügyfeleivé, valamennyi
adónemben éves adóbevallás benyújtására kötelezettek, függetlenül attól, hogy
adófizetési kötelezettségük volt-e az adóév során, vagy sem. A Javaslat e
felesleges, az adóhatóságnak is csak költséget okozó elõírás alól mentesíti az
adózót.
6. §-hoz
A Javaslat részben a 3. §-ban foglaltakkal összefüggésben, illetõleg az új
társasági adó elõírásai következtében kiegészíti az Art. 23. § (3) bekezdését
a soron kívüli adóbevallási kötelezettség új eseteivel. A vállalkozási
tevékenységüket megszüntetõ, illetve hatósági elõírások következtében erre
kényszerülõ adózókat az adóhatóság törli nyilvántartási rendszerébõl. Az
adókötelezettség megszûnése kiváltja, hogy a tevékenységet lezáró adóbevallást
ezek az adózók benyújtsák az adóhatósághoz.
A társasági adóról és az osztalékadóról szóló törvény szélesíti azoknak az
eseteknek a körét, amelyekben az adózók nem a számviteli törvény szerinti
beszámoló, hanem a könyvviteli zárlat alapján készítik el bevallásaikat, és
csak késõbb az alakulást, átalakulást "szentesítõ" cégbírósági végzés jogerõre
emelkedését követõen készítenek beszámolót és tudják megállapítani végleges
jelleggel az adójukat. A társasági adóról szóló törvény az adózókat a két
bevallásban megállapított adókülönbözet bevallására kötelezi. Az adózás
rendjérõl szóló törvény a beszámolókészítés számviteli törvényben
megállapított határidejéhez köti a soronkívüli adóbevallásra elõírt 30 napos
határidõt.
7. §-hoz
Az 1996. évi LX. törvény a köztartozások eredményesebb végrehajtása érdekében
egyebek között módosította az adózás rendjérõl szóló törvénynek a
tartozásátvállalást, kezességvállalást szabályozó 26. §-át. A módosítás
konkrét törvényi tényállás nélkül is két adózó nyilatkozata alapján az
adóhatóság jóváhagyásával teszi lehetõvé az adótartozásért a
kezességvállalást, illetõleg azt, hogy az egyik adózó vállalja más adózó
adótartozásának a megfizetését. Még az adóhatóság kellõ gondossága mellett sem
zárható ki, hogy az eljáró hatóság alkalmazottját megtévesszék és olyan
személyre szálljon át az adó megfizetésének kötelezettsége, aki azt
teljesíteni nem tudja és vagyonából az adótartozás nem is végrehajtható. Az
ilyen törekvések megelõzése érdekében a Javaslat kiegészíti az Art. 26. §-át
egy új (3) bekezdéssel, mely szerint, ha az adótartozást magára vállaló
személy az esedékességkor a fizetési kötelezettséget nem teljesíti, úgy azt az
adóhatóság az eredetileg kötelezett személytõl - mint sortartó kezestõl -
követelheti, mert a tartozás átvállalásához csak abban az esetben járulhat
hozzá, ha az eredeti kötelezett a tartozásáért kezességet vállal.
8. §-hoz
A Javaslat, ugyancsak a költségvetés bevételi érdekeit szem elõtt tartva
megváltoztatja a költségvetési támogatás kiutalására vonatkozó speciális - 15
napos - határidõt. Az új szabály a költségvetési támogatás kiutalási
határidejét az adóvisszatérítés, adóvisszaigénylés teljesítésére megállapított
30 nappal azonosan határozza meg. Ezzel a Javaslat lényegesen növeli az
elõzetes ellenõrzésre fordítható idõt, és így javítja annak az esélyét, hogy
az adóhatóság felfedje a jogosulatlanul elõterjesztett támogatás iránti
igényeket.
9. §-hoz
A készpénzforgalom csökkentése érdekében a Javaslat kiegészíti az Art. 28. §-
ának (1) bekezdését, amely az egyes adófizetésre kötelezett adózók
csoportjaira eltérõen megállapított adómegfizetési módokat szabályozza. A
bankszámla vezetésére nem kötelezett adózók is lehetõséget kapnak arra, hogy a
pénzintézetnél vezetett folyószámlájukról átutalási megbízással, majd késõbb -
ha az adóhatóság a feltételeket megteremti - akár bankkártyával is
rendezhessék adótartozásaikat.
10. §-hoz
A Javaslat a társasági adótörvényhez igazítva megváltoztatja az adóelõleg
fizetésre vonatkozó általános rendelkezéseket. A társasági adóelõleget ezentúl
önadózás útján kell az adózónak megállapítani, majd az éves bevallásában
feltüntetni és ennek megfelelõen kell vagy havonta, vagy negyedévenként a
befizetést teljesíteni. Így az elõlegkivetés intézménye csak a helyi adók két
adóneménél marad fenn. A változtatással lényegesen csökken az adóhatóság
adminisztrációs terhe és a százezres nagyságrendben eddig postázott fizetési
meghagyások elmaradásával jelentõs lesz a költségmegtakarítás is.
11. §-hoz
A Javaslat kiterjeszti az adóhatóság számára biztosított visszatartási jog
gyakorlásának lehetõségét. A hatályos szabályozás szerint az adóhatóság az
adózót megilletõ költségvetési támogatást visszatarthatja, ha az adózónak
általa nyilvántartott adótartozása van. A visszatartásról rendelkezõ határozat
jogerõre emelkedésével a költségvetési támogatás összegéig az adótartozás
megfizetettnek minõsül.
A Javaslat szerint a költségvetési támogatás igénylésekor az adózónak
nyilatkoznia kell arról, hogy más adóhatóságnál, vámhatóságnál,
társadalombiztosítási szervnél van-e és milyen összegû tartozása. Az
adóhatóság a költségvetési támogatást ezen tartozások fedezeteként tartja
vissza és utalja át a tartozást nyilvántartó szerv számára. Kivételesen
mellõzhetõ a visszatartási jog gyakorlása, ha a költségvetési támogatás
elmaradása az adózó gazdasági tevékenységének folytatását ellehetetlenítené. A
Javaslat szerinti megoldással megszûnik az az ellentmondásos helyzet, mely
szerint olyan adózók is részesülnek támogatásban, akik egyéb közteherviselési
kötelezettségüknek sem tesznek eleget.
A Javaslat kiegészíti az Art. elszámolási szabályát egy új (7) bekezdéssel és
rendezi az adóhatóság számlájára téves befizetéssel, átutalásokkal bekerülõ
összegek sorsát is. A Javaslat visszaállítja a korábbi szabályt, amely
tiltotta, hogy az adóhatóság a késedelmi pótlék után késedelmi pótlékot
számítson fel. A "pótlékos pótlék" intézményének megszüntetése szükségtelenné
teszi, hogy az adóhatóság az adófolyószámla egyenlegérõl határozatnak minõsülõ
fizetési értesítést bocsásson ki. A Javaslat az erre vonatkozó szabályok
módosításával egyszerû, évenként meghatározott idõben teljesítendõ értesítési
kötelezettséget ír elõ az adóhatóság számára.
12. §-hoz
Az Art. hatályos 42. §-ának (1) bekezdése az önellenõrzés lehetõségét
lényegében tárgyi korlátozás nélkül engedi meg az önadózóknak. Ennek
eredményeként jelenleg már az adóhatóság által kezelhetetlen mennyiségû
önellenõrzést végeznek évente. A félmilliós nagyságrendû bevallás-korrekció
jelentõs részben visszaél a szabályozás adta tág lehetõségekkel, és nem ritkán
likviditási zavarok áthidalására, korábban befizetett adók visszaszerzésére
használják fel. Minthogy az ismételt önellenõrzés sem tilos a hatályos
szabályozás szerint, az ilyen "légbõl kapott" önellenõrzéseket újabbak
követik, amelyekkel az adózók visszafizetik a költségvetésnek a korábban
"hitelezett" összeget. Az sem helyes, hogy a szabályozás - a korábbi tévedések
kiigazításán túl - megengedi a célszerûségi megfontolásból elvégzett
önellenõrzést, amellyel az adózó utóbb akár több év elteltével is
megváltoztathatja például költségelszámolási rendjét vagy megváltoztatja
alternatív kedvezmények igénybevétele során hozott döntését.
Ahhoz, hogy az önellenõrzés eredeti funkcióját töltse be, a Javaslat tárgyi
korlátként csak arra az esetre engedi meg az önellenõrzést, ha az adózó adóját
vagy költségvetési támogatását a jogszabály rendelkezésétõl eltérõen
állapította meg (jogban való tévedés), vagy az adómegállapítás során vétett
számítási vagy más hiba folytán a bevallás a hibás. Ezzel, valamint az
önellenõrzéssel összefüggõ jogkövetkezmény megváltoztatásával lényegesen
kevesebb önellenõrzésre lehet majd számítani és így jelentõsen nõhet az
adóhatósági ellenõrzés alá vont önellenõrzések aránya is.
13. §-hoz
A személyi jövedelemadó fizetésre kötelezett magánszemélyek között igen magas
arányt képviselnek azok, akik kifizetõtõl és munkáltatótól szereznek
adóköteles jövedelmet. A kötelezettségteljesítés ellenõrizhetõsége érdekében
az Art. széles körben írja elõ a különbözõ szervezetek és hatóságok számára
olyan kontroll információk szolgáltatását, amelyek feldolgozása révén az
adózók kötelezettségteljesítése a hivatali helyiségben, egyszerûsített eljárás
keretében megoldható. Ennek jelenleg legfõbb akadálya az, hogy az adóhatóság
nem rendelkezik információkkal arról, hogy a legkülönbözõbb jogcímeken
igénybevett adókedvezmények mögött valóságos gazdasági események (befektetés,
biztosítási díj befizetése) húzódnak-e meg vagy sem. Az adókedvezményre
jogosító igazolások ugyanis a jelenlegi rendszerben az adózóknál találhatók
meg, így még egyszerûsített ellenõrzés esetében is kénytelen az adóhatóság
közvetlen személyes kapcsolatba lépni az adózókkal, ami az eljárást lassúvá,
az adózónak is kényelmetlenné és költségessé teszi.
Ennek megszüntetése érdekében a Javaslat kiterjeszti az adatszolgáltatási
kötelezettséget azokra a szervezetekre is, amelyek jövedelemadó kedvezmény
igénybevételére jogosító igazolást bocsátottak ki. Ezen adatok feldolgozását
követõen az adóhatóság elõtt megnyílik az út, hogy csak azokat vonja tényleges
ellenõrzés alá, akiknél a bevallás adókedvezményre vonatkozó bejegyzéseit a
szolgáltatott adatok nem támasztják alá.
14-15. §-hoz
Három ponton indokolt az Art. adótitokra vonatkozó rendelkezéseinek a
kiegészítése. Az általános forgalmi adó ellenõrzések tapasztalatai szerint
még mindig rendkívül sok olyan számla, számlát helyettesítõ okmány található
az ellenõrzött adóalanyoknál, amelynek kiállítója adóalanyként nem szerepel az
adóhatóság nyilvántartásában. Sok esetben ezeken az okiratokon valótlan
adószámokat tüntetnek fel, de igen gyakran elõfordul, hogy más adózók
adószámát adják meg saját adószámukként. Elsõsorban az elõzetes vizsgálatok
alkalmasak az ilyen okiratok kiszûrésére. Az adózók ilyen esetben azzal
védekeznek, hogy a teljesítést tanúsító számla tartalmáért nem az azt
felhasználó, hanem az azt kiállító felel, és a vevõ vagy a szolgáltatást
igénybe vevõ nincs abban a helyzetben, hogy a számla kötelezõ tartalmi
elemeiként szereplõ adatok valóságos voltáról meggyõzõdhessen.
A Javaslat ezért kimondja, hogy nem minõsül az adótitok sérelmének, ha az
adóhatóság a vállalkozási tevékenységet folytató adózó legalapvetõbb azonosító
adatait közli más olyan adózóval, akinek ezekre az adatokra adókötelezettsége
jogszerû teljesítéséhez van szüksége.
Régóta folyik vita a Központi Statisztikai Hivatal és a gazdasági kamarák
adatigényének kielégítésérõl. A Statisztikai Hivatalnak a vállalkozók alapvetõ
azonosító adataira a statisztikai törvényben meghatározott feladatainak
ellátásához van szüksége. A kamarák tagnyilvántartásuk létrehozásához és
megbízható kiegészítéséhez igénylik az adóhatóság meghatározott adatait. A
Javaslat lehetõvé teszi, hogy a vállalkozási tevékenységet folytató adózó
nevét (elnevezését), székhelyét, telephelyét, adószámát az adóhatóság állami
szervnek, köztestületnek kiadhatja, ha erre e szerveknek törvényben
meghatározott feladataik ellátásához van szüksége.
A vámtörvény, mely 1996. április 1-jén lépett hatályba kivonta az Art. tárgyi
hatálya alól a termékimportot terhelõ adókat és hatályon kívül helyezte a
megállapításukkal összefüggõ speciális rendelkezéseket. E szabályok az eljáró
vámhatóságokat ezekben az ügyekben adóhatósággá minõsítették, így az állami
adóhatóság és a vámhatóságok között ezen ügyekben az adatátadást és a
kommunikációt az Art. 47. §-ának (3) bekezdése biztosította. A vámtörvény
hatálybalépésével a termékimportra vonatkozó szabályozás is megváltozott,
ezért csak kiterjesztõ jogértelmezéssel lehetne magyarázni, hogy az állami
adóhatóság termékimportot terhelõ adóügyekben adatokat ad át az õt megkeresõ
vámhatóságnak. A Javaslat az egyértelmû jogi helyzet megteremtése érdekében
szövegpontosító kiegészítéseket tesz az Art. 47. §-ának (3) bekezdésébe és így
világossá válik, hogy az adóhatóság más adóhatóság mellett a vámhatóságnak is
jogosult egyébként adótitoknak minõsülõ adatok átadására, ha ezzel vámteher
megállapítását, illetõleg a megállapított vámtartozás behajthatóságának
ellenõrzését teszi lehetõvé.
1995-ben gondot okozott, hogy az államháztartásról szóló törvény
felhatalmazása alapján létrehozott Kormányzati Ellenõrzési Iroda nem jogosult
az adótitok körébe esõ adatok megismerésére, és így nem tudja a törvényben
meghatározott feladatait teljes körben ellátni, ezek között ugyanis szerepel a
közpénzek beszedésének és felhasználásának ellenõrzése is. A módosítás
eredményeként a Kormányzati Ellenõrzési Iroda hozzájuthat adóadatokhoz, ha
arra feladatai ellátása érdekében van szüksége.
16-17. §-hoz
Az 1995. évi Art. módosítás során a törvény (1995. évi CX. tv.) felhatalmazta
a Kormányt, hogy 1996. december 31-ig az állami adóhatóságra vonatkozóan a
törvénytõl eltérõ hatásköri és illetékességi szabályokat állapítson meg. A
felhatalmazást akkor az Adó- és Pénzügyi Ellenõrzési Hivatal fõvárosi
szervének küszöbön álló átalakítása indokolta. Az átszervezés a Kormány
rendeletében meghatározottak szerint megtörtént, így az új szervezeti egységek
hatáskörét és illetékességi területét a Javaslat megállapítja.
A Javaslat az új szabályoknak az Art.-be illesztésével egyidejûleg kisebb
pontosításokat is végrehajt. Az illetékességre vonatkozó szabályokból elhagy
olyan szabályokat, melyek a jogfejlõdés következtében túlhaladottakká válnak,
mint például a vámszabadterületi társaságokra vonatkozó speciális
rendelkezést, illetõleg hiánypótlásként kizárólagos illetékességet állapít meg
azokra a külföldi személyekre, melyek a Magyar Köztársaság területén sem
székhellyel, sem telephellyel, sem állandó vagy ideiglenes lakóhellyel nem
rendelkeznek, de magyarországi bevételük, jövedelmük után õket (azokat)
Magyarországon adókötelezettség terheli.
Az illetékeztetési hatáskört a hatályos szabályozás - a helyi önkormányzatok
és szerveik, a köztársasági megbízottak, valamint egyes centrális
alárendeltségû szervek feladat- és hatáskörérõl szóló 1991. évi XX. törvény
141-142. §-ai - a fõvárosban a fõjegyzõhöz, a megyében a megyei jogú város
jegyzõjéhez telepítik. Az illetékbevétel a mindenkori költségvetési törvény
rendelkezései szerint megosztott bevétel, részesedik belõle a megállapító
városi önkormányzat, a megyei önkormányzat és a központi költségvetés is. E
szabályozás több tekintetben ellentmondásos. Egyfelõl a megyei jogú város
jegyzõjének illetékessége illeték ügyben az egész megyére kiterjed, másfelõl a
feladat ellátáshoz szükséges személyi és tárgyi feltételek színvonala -
tekintettel arra, hogy ezeket a megyei jogú város biztosítja - rendkívül
eltérõ képet nyújt az ország különbözõ területein.
Az ellentmondás feloldása érdekében a Javaslat a többi adóhatósági hatáskörhöz
hasonlóan az Art.-be építi a hatásköri szabályokat, és az illetékhivatali
feladatok ellátását a területi jellegnek megfelelõen megyékben a megyei
önkormányzat fõjegyzõjéhez, a fõvárosban pedig változatlanul a fõvárosi
önkormányzat fõjegyzõjéhez telepíti. Figyelemmel arra, hogy számos jogszabály
utal az illetékhivatal elnevezésre, ezért a Javaslat e megnevezést a
továbbiakban is megõrzi. A hatáskör áttelepítéssel megteremtõdik az összhang a
bevételekbõl való részesedés és a feladatellátás finanszírozása között is,
figyelemmel arra, hogy a beszedett illeték bevételbõl a megyei önkormányzat
részesedik a legnagyobb arányban. A Javaslat egyidejûleg a hatásköri törvény
említett 141-142. §-ait hatályon kívül helyezi.
18. §-hoz
Az Art. 53. §-ának (4) bekezdése sorolja fel azokat az eseteket, amelyeknél az
adóhatóságnak kötelezõ az ellenõrzést lefolytatni. A törvény ugyan ezen
ellenõrzések lefolytatására nem állapít meg szoros határidõt, de a
vállalkozások tömeges megszûnése, újrakezdése és ismételt megszûnése
gyakorlatilag teljesíthetetlen feladatot jelent az adóhatóság számára. A több
százezerre duzzadt "ellenõrzési hátralék" olyan választás elé állítja az
állami adóhatóságot, amelyben nem hozhat jó döntést. Amennyiben a megszûnõ
vállalkozások ellenõrzését elhanyagolja, megsérti a törvényt, ha pedig az
ellenõrzési kapacitásokat ezekre fordítja, akkor épp a mûködõ, költségvetési
szempontból igazán érdekes vállalkozásokra nem marad kapacitás. A Javaslat
ezért a kötelezõ ellenõrzést csak a felszámolással, illetõleg végelszámolással
történõ megszûnésekre korlátozza azzal, hogy a tevékenységüket más módon
megszüntetõ adózók - jellemzõen egyéni vállalkozók -, illetõleg a
jogutódlással történõ megszûnések esetén, az ellenõrzésre azokban az esetekben
kötelezõ sort keríteni, ha errõl az állami adóhatóság vezetõje rendelkezik.
19. §-hoz
A hatályos Art. szerint helyszíni ellenõrzést - a próbavásárlás kivételével -
csak az ellenõrzésre kijelölt adózó nevét (elnevezését), azonosító adatait is
tartalmazó megbízólevél felmutatását követõen lehet végezni. A próbavásárlás
esetében is szükség van névre szóló megbízólevélre, de ezt a dolog
természetébõl fakadóan az ellenõr csak a vásárlást követõen mutatja fel. E
szabályozásból következõen az adóhatóság alkalmazottai által a mindennapi élet
során tapasztalt adózói- vagy más jogsértések nem tárhatók fel, mert az
adóellenõr az adott pillanatban nem rendelkezik az adózóra vonatkozó konkrét
megbízólevéllel.
Az ellenõrzés eredményességének fokozása és az informáltság javítása érdekében
szükséges az adótisztviselõk meghatározott körét ún. általános megbízólevéllel
felruházni, amelynek alapján jogosultakká válnak elõre meg nem határozott
adózók esetében is tapasztalataik jegyzõkönyvezésére. A Javaslat szigorúan
körülhatárolja, hogy az általános megbízólevéllel milyen ellenõrzési
cselekményeket lehet végezni és az ellenõrzés eredményérõl milyen módon kell
az ellenõrnek jegyzõkönyvet készítenie és azt az általános szabályok szerint
az adózóval ismertetnie.
Az általános megbízólevélre vonatkozó speciális szabályokat az Art. új 56/A.
§-ában állapítja meg és garanciaként kimondja, hogy az e paragrafusban
említett sajátosságoktól eltekintve az általános érvényû megbízólevéllel
lefolytatott ellenõrzésekre egyebekben az Art. VI. fejezetében foglalt
szabályokat kell alkalmazni.
20. §-hoz
Az 1995. évi törvénymódosítás átalakította az Art. 60. §-át, amely az adó
alapjának becsléssel történõ megállapítását szabályozza. A törvénymódosítás
során kikerült a szabályok közül az adóalap becsléssel történõ
megállapításának az a speciális módszere, amikor az adóhatóság az adózó
kiemelkedõ vagyongyarapodását vizsgálja abból a szempontból, hogy annak
forrása lehetett-e adózott, vagy adómentes, de bizonyítottan megszerzett
jövedelem.
A közteherviselés arányosságának biztosítása érdekében szükség van az
eltitkolt jövedelem utólagos adóztatására, ha az ismert jövedelem nagyságánál
fogva nem lehetett a vagyongyarapodás forrása, mert a megszerzett vagyon
értéke és az adóhatóság által bizonyítottan más célra elköltött adózói
jövedelem a jövedelemfedezetet lényegesen meghaladja.
A Javaslat az elõbbiekben említett célok érdekében kiegészíti az Art.-t. A
szabályok közé építi a vagyonosodási vizsgálatnak nevezhetõ adóellenõrzési
módot. Minthogy a vagyongyarapodás forrásaként feltárt, eltitkolt jövedelemrõl
nem állapítható meg teljes bizonyossággal, hogy az az adómegállapításhoz való
jog elévülési idején belül mely év, évek adóalapja jogszerûtlen
"megrövidítésének" eredménye, ezért a Javaslat az egyes években hatályos
törvényekben meghatározott adómértékkel rendeli az adómegállapítást.
Garanciális okból a Javaslat lehetõvé teszi, hogy az adózó a bevallott
adóalaptól való eltérést hitelt érdemlõen igazolhassa. A becslést az
ellenõrzési eljárás keretében az általános szabályok szerint folytatja le az
adóhatóság, így az Art. ellenõrzési fejezetében foglalt adózói jogok ennél az
adóvizsgálatnál is gyakorolhatók.
21. §-hoz
A Javaslat 11. §-ának indokolásánál már említett okból visszaáll a késedelmi
pótlék utáni pótlékszámítás tilalma.
Az eredményes végrehajtás egyik alapfeltétele, hogy az adóhatóság
folyószámlarendszere gyorsan és megbízhatóan mutassa az adózó tartozását. Ezt
jelentõsen megnehezíti a pótlék pótlékolásának intézménye, különösen akkor, ha
utóbb önellenõrzés, vagy hatósági adómegállapítás hatására megváltozik a
tõketartozás összege, és az egész késedelmi pótlékszámítást, valamint annak
tõkésítését meg kell ismételni.
A pótléktartozásnak adótartozássá változtatása olyan anomáliák forrása is,
hogy a tõketartozás megszûnése megfizetés vagy elévülés következtében nincs
hatással a már tõkésített, pótlékalapnak minõsített tartozásra, amely így
önálló életet élve, hólabdaszerûen tovább növekszik.
Az adóhatóságok és az adózók kapcsolatát lényegesen javíthatja egy egyszerûbb,
könnyebben áttekinthetõ elszámolási rend, amelybe nem illeszthetõ be a
"pótlékos-pótlék", ezért ezt a Javaslat az Art. 67. § (2) bekezdésének
kiegészítésével megszünteti.
22-23. §-hoz
Az önellenõrzés jogintézményének - a törvény eredeti céljának megfelelõ -
visszaállítása érdekében a Javaslat 12. §-ánál tárgyalt korlátozás érvényre
juttatása érdekében indokolt az önellenõrzés jogkövetkezményeinek korrekciója
is. A Javaslat az ugyanazt az adóbevallást érintõ ismételt önellenõrzés esetén
az önellenõrzési pótlékot 50%-kal emelt mértékben állapítja meg, nehezítve
ezzel az indokolatlan vagy quasi hitelezési célú önellenõrzéseket.
Az önellenõrzésre vonatkozó szabályozás változásával összefüggésben indokolt
az önellenõrzési pótlék mérséklésére vonatkozó hatályos szabályozás
változtatása is. A hatályos szabályok szerint szabályszerûen befejezettnek az
önellenõrzés csak akkor tekinthetõ, ha az adózó annak minden elemét (feltárás,
nyilvántartásba vétel, bevallás, adó- és pótlékbefizetés) teljesítette. Ez a
megoldás a költségvetés bevételi érdekeit védi, azonban lehetetlen helyzetbe
hozza azokat az adózókat, akik megállapítják, hogy korábbi adóbevallásukban
tévedtek, és be is vallanák a többletkötelezettségüket, de - mert likviditási
helyzetük miatt az adó és a pótlék megfizetésére nem rendelkeznek fedezettel -
önellenõrzésüket az adóhatóság nem fogadja el és terhükre hátrányosabb
jogkövetkezmények mellett adóhiányt állapít meg, jóllehet az eltérést az adózó
tárta fel. Ezért a Javaslat változtatni kíván azon a szabályozási megoldáson,
hogy csak az önellenõrzési pótlék megfizetésével mentesül az adózó az egyéb
adójogi jogkövetkezmény alól. Ennek megfelelõen az önellenõrzési pótlék
mérséklésére akkor kerülhet sor, ha az adózó azt bizonyítja, hogy õ, valamint
eljáró alkalmazottja, képviselõje azzal a gondossággal járt el, amely
általában elvárható. A pótlékmérséklés tehát az adózó magatartásában
megnyilvánuló felróhatóság függvénye és független attól, hogy az adózó a
felszámított önellenõrzési pótlékot megfizette-e vagy sem.
A Javaslat az elõzõeknek megfelelõen átalakítva az Art. 71. §-át, az
önellenõrzés bevallására helyezi a hangsúlyt, mert ennek teljesülése mentesíti
az adózót a adóbírság és a mulasztási bírság alól. Ha pedig a feltárt
adókülönbözetet és a felszámított adópótlékot meg is fizeti, akkor mentesül a
késedelmi pótlék viselésének terhe alól is.
24. §-hoz
A hatályos Art. 72. §-ának (1) bekezdése adóbírsággal sújtja azt az adózót,
aki jogosulatlan költségvetési támogatásra irányuló igénylést vagy bevallást
nyújt be akkor is, ha a jogosulatlanságot az adóhatóság az elõzetes ellenõrzés
során feltárta és így a támogatás kiutalását megtagadta. A jogértelmezési
gyakorlat szerint a hatályos törvényszöveg nem alkalmazható arra az esetre, ha
az adózó önellenõrzéssel, vagy jogosulatlan adókedvezmény igénybevételével
például a személyi jövedelemadónál érvényesít adóvisszatérítési igényt. Ezért
ez esetben, a hibás bevallásért az adóhatóság nem adóbírságot, hanem csak
mulasztási bírságot szabhat ki. Az utóbbi években a költségvetést megkárosító
adózói magatartások a jogosulatlanul igénybevett költségvetési támogatások,
illetõleg jogosulatlan áfa-visszaigénylések mellett gyakran a személyi
jövedelemadó bevallásokba beállított jogtalan adókedvezmények hatásaként
kimutatott adóvisszatérítések benyújtásában nyilvánulnak meg. Szükség van a
jogkövetkezmény alkalmazásának lehetõségét kiterjeszteni ez utóbbiakra is.
Ezért a Javaslat kiegészíti a bírságolás lehetõségét arra az esetre is, ha a
jogosulatlan adóvisszatérítési kérelmet az adóhatóság elõzetes ellenõrzés
alapján elutasítja.
25. §-hoz
Az Art. 74. §-a tartalmazza azokat a magatartásokat, jellemzõen valamely
részadókötelezettség elmulasztását, vagy nem jogszerû teljesítését, amelyek
jogkövetkezményeként a törvény mulasztási bírság megállapítására jogosítja az
adóhatóságot. A Javaslat két módosítást, illetõleg kiegészítést épít a
hatályos szabályok közé.
Az elsõ módosítás az ellenõrzést akadályozó adózói magatartásokat tömöríti,
illetõleg az eddig is szankcionált adózói hibákat akkor rendeli büntetni, ha
azok eredményeként kimutatható az adóhatóság ellenõrzési tevékenységének
megnehezítése. A Javaslat változatlanul 100 ezer, illetõleg 200 ezer forintos
felsõ határral megállapított bírság tétel alá von egy új cselekményt, a
kiszélesített költségvetési támogatás visszatartási jog gyakorlásához elõírt
adózói nyilatkozattétel elmulasztását, vagy valótlan tartalmú nyilatkozat
tételét. Erre nyilvánvalóan azért van szükség, mert ennek hiányában a
költségvetési támogatás, vagy az adóvisszatérítés igénylõi nyilatkozataikat
kellõ körültekintés nélkül, vagy szándékosan nem a valóságos tartozásaikról
tennék meg. Évrõl évre elõfordul, hogy az adózók valamely adóelõny végleges,
vagy átmeneti megszerzése érdekében megsértik az egyes anyagi adótörvényekben
elõírt különféle eljárási kötelezettségeiket. Az Art. jogkövetkezmény-
rendszere ezeket eddig nem fogta át hiánytalanul.
Nem zárható ki a jövõre nézve sem, hogy speciális kérdésekben az anyagi jogi
törvények írjanak elõ valamely alaki jellegû kötelezettséget. (Pl. a személyi
jövedelemadó törvény elõírja, hogy az adózó az adójóváírás intézményével
kapcsolatban nyilatkozatot tegyen, vagy a kifizetõtõl származó önálló
tevékenységre tekintettel teljesített kifizetések felvételekor nyilatkozzon,
hogy tételes költségelszámolást, vagy diktált rezsit alkalmaz költségeinek
elszámolásakor.) Az ilyen jellegû, elõre meg nem határozható esetekben is
elõfordul, hogy az adózók nem a törvény szerint teljesítik kötelezettségeiket.
Ezért a mulasztási bírság tényállásokat szükséges kiegészíteni egy
kerettényállással, amely az adót, költségvetési támogatást megállapító
törvényekben elõírt kötelezettségek megszegõit rendeli büntetni. A bírság
felsõ határai a Javaslat szerint ez esetben is differenciáltak aszerint, hogy
a jogsértést magánszemély, vagy más adózó követi-e el.
26. §-hoz
A tapasztalatok azt mutatják, hogy a bevételek eltitkolása érdekében az adózók
rendkívül nagy hányada nem tesz eleget számla-, egyszerûsített számla-,
valamint nyugtaadási kötelezettségének. Az ezzel kapcsolatban alkalmazható
adóhatósági intézkedést az Art. 74/B. §-a tartalmazza.
A jogsértõ magatartások eredményesebb visszaszorítása érdekében a Javaslat
szigorítja a jogkövetkezmény jellegû adóhatósági intézkedést, illetõleg
egyértelmûbbé teszi az alkalmazás feltételeit.
A hatályos szabályozás szerint akkor kerülhet sor üzlet, mûhely, telephely
stb. lezárására, ha két éven belül negyedik alkalommal "éri tetten" az adózót
az adóhatóság. A Javaslat az üzletbezárás lehetõségét az egy éven belüli
ismétlõdéshez köti, majd a második alkalmat követõ - idõben nem korlátozott -
újabb elkövetés már kiváltja a hosszabb tartamra történõ bezárás elrendelését.
A lezárás idõintervallumát ugyanakkor megduplázza a Javaslat. Ezzel olyan
kockázatot vállal a számlát, nyugtát nem adó adózó, amely már nem áll arányban
az eltitkolással elérhetõ adómegtakarítással, figyelemmel arra is, hogy a
vállalkozókra vonatkozó jövedelemadó elõírások jelentõsen mérséklik az adózók
adóterhét. A módosítás alapján folytatott ellenõrzések hatására a bevétel
eltitkolásának visszaszorulása várható, amely alapfeltétele a reálisabb
adóalapok megállapításának.
27. §-hoz
Eltérõ szabályozás hiányában, az adóigazgatási eljárásban is az
államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló törvény (Áe.)
rendelkezései az irányadóak. Az Áe.-nek a képviseletre vonatkozó elõírásai
nem minden tekintetben elégítik ki az adóigazgatási eljárás - az adózó
alkotmányos alapjogait korlátozó jellegébõl fakadó - garanciális igényeit. Az
Áe. ugyanis nem szabályozza, hogy meghatalmazottként ki járhat el az ügyben. A
tapasztalatok szerint indokolt annak törvényi meghatározása, hogy ki lehet
meghatalmazott, és milyen alaki követelményeket kell a meghatalmazásnak
kielégítenie.
A Javaslat által az Art. 76. §-ába épített új szabály szerint a nem
személyesen eljáró magánszemély képviseletére - törvényes képviselõjén kívül -
más nagykorú személy is jogosult, de csak akkor, ha közokiratban, vagy teljes
bizonyító erejû magánokiratban foglalt meghatalmazással rendelkezik. Emellett
képviseletet olyan szervek, intézmények láthatnak el, amelyek szakszerûsége -
mûködésük állami felügyelete következtében - biztosított. Ezzel elejét lehet
venni annak, hogy különbözõ, nem képviselet ellátására alakult szervezetek,
lezárt adóügyekben is, a korábbi indokokat ismétlõ beadványokkal bombázzák a
hatóságokat.
28. §-hoz
Az Art. hatályos szabályai szerint külföldi személy adófizetési
kötelezettségét megállapító határozatot, illetõleg egyéb intézkedést az Áe.
szabályaitól eltérõen nem a Külügyminisztérium útján, hanem a pénzügyminiszter
által kijelölt szerv útján kell közölni az adózóval. Ez az elõírás,
figyelemmel arra, hogy a munka ellenértéke a költségvetést terheli, nem felel
meg a közbeszerzésrõl szóló törvény elõírásainak.
Ezért a Javaslat a kijelölést a közbeszerzési eljárás lefolytatásához köti és
kimondja, hogy az ellenérték az így beszedett adónak milyen hányada lehet. A
kijelölt szerv tevékenysége természetesen nem korlátozható a kiküldésre,
ugyanakkor magyar hatóság nem hatalmazható fel arra, hogy külföldön eljárási
cselekményeket foganatosítson. A Javaslat szerint a közbeszerzési eljárás
nyertese - valamely gazdasági társaság - külföldön a határozat érvényre
juttatása érdekében, jellemzõen külföldi jogi irodát, követelés behajtó
szervezetet keres meg, és bíz meg a feladat végrehajtásával. A beszedett
összeg meghatározott hányada fedezi a beszedés összes belföldön és külföldön
felmerült költségét.
29. §-hoz
A hatályos törvényi elõírás adóbevallás benyújtására kötelezi azt a külföldi
adózót, aki (amely) belföldön sem telephellyel, sem lakóhellyel, szokásos
tartózkodási hellyel nem rendelkezik és az adóév végét megelõzõen végleges
jelleggel hagyja el az ország területét. Ennek végrehajtása a gyakorlatban
gondot okoz, mert pl. nem állnak még rendelkezésre a társasági adó, illetõleg
a személyi jövedelemadó nyomtatványok. Ezért a Javaslat kiegészíti az Art. 80.
§-ában szabályozott soron kívüli adómegállapítás eseteit, és az adózó
bejelentési kötelezettsége alapján az adóhatóságra rója az adómegállapítás
feladatát és felelõsségét.
30. §-hoz
1996. január 1-jétõl hatályos az Art. 80/A §-a, amely a feltételes
adómegállapítást szabályozza. A jogintézmény alkalmazásának tapasztalatai
indokolják a törvényben meghatározott feltételrendszer pontosítását. A
Javaslat egyfelõl lényeges kérdésekrõl nyilatkozattételre kötelezi az adózót,
más oldalról további eseteket állapít meg, amelyek kizárják a feltételes
adómegállapítást. Az adómegállapításra alkalmatlan kérelmek elbírálása is
tetemes munkát jelent az ezzel foglalkozó apparátus számára. Ezért nem
indokolt az egész díj visszaadása, ha a feltételes adómegállapítás a
kérelmezõnek felróható okból hiúsul meg.
31. §-hoz
Az Art. adómérséklésre vonatkozó rendelkezése csak a magánszemély adózó
részére engedélyezi az adótartozás mérséklését, elengedését, ha annak
megfizetése létfeltételeit veszélyeztetné. A hatályos szabályozás csak az
állami adóhatóság számára tiltja meg, hogy a magánszemélyeken kívül más
személyek adótartozását - ide nem értve a bírságot és a pótlékot - mérsékelje,
vagy elengedje.
Jogbizonytalanság van a tekintetben, hogy - a helyi adók és az illetékek
kivételével - a központi elhatározású adók esetében, melyet az önkormányzati
adóhatóság érvényesít, van-e lehetõsége az adóhatóságnak, hogy a
magánszemélyeken kívül más személyek adótartozását mérsékelje. A szabályozási
következetlenséget a Javaslat az Art. 82. §-ának módosításával szünteti meg
világossá téve, hogy a magánszemélyeken kívül más adózók adótartozását sem az
állami, sem pedig az önkormányzati adóhatóság nem mérsékelheti.
32. §-hoz
Az adóigazgatási eljárás jogorvoslati rendjében rendkívüli jogorvoslati
eszközként szerepel a felettes szerv felügyeleti intézkedése, amellyel
hivatalból vagy kérelemre köteles az irányítása alatt álló adóhatóság jogsértõ
határozatát megváltoztatni vagy megsemmisíteni, illetõleg a hallgató
adóhatóságot az eljárás lefolytatására utasítani. A kérelemre is indítható
eljárás lehetõségével az adózó gyakorlatilag megkettõzi a jogorvoslati utat. A
közigazgatási határozat ellen a keresetlevél benyújtására nyitvaálló határidõn
belül megindítják a felettes közigazgatási szerv, immáron harmadik fok elõtt a
felügyeleti intézkedés megtételére irányuló eljárást is. Az eljáró bíróságok
ilyen esetben - élve a Pp. adta felhatalmazás lehetõségével - az egyébként sem
gyors eljárásokat a folyamatban lévõ közigazgatási eljárásra tekintettel
felfüggesztik. Ezért figyelemmel a teljes körû és korlátlan bírói kontrollra
is, célszerû a felügyeleti intézkedés iránti beadványok elõterjesztését
korlátozni. A Javaslat az érdemi vizsgálat nélküli elutasítás jogát biztosítja
az adóhatóságnak, ha még nyitva áll a "rendes" jogorvoslat lehetõségeként
adott bírósági felülvizsgálat, vagy kényelemtõl, költségkíméléstõl vezetve azt
az adózó nem vette igénybe annak ellenére, hogy a lehetõségre a figyelmét
másodfokú határozatban felhívták. Ugyancsak indokolt az érdemi vizsgálat
mellõzése azokban az esetekben is, amikor a rendes jogorvoslati úton kívüli
beadványból világosan látszik, hogy az abban felsorakoztatott "sérelmek" nem
alapozhatják meg a határozat megváltoztatását vagy megsemmisítését.
33. §-hoz
A Javaslat az Art. 87. §-ának (2) bekezdését - figyelemmel a társasági
adóelõleg fizetés rendjének megváltozására - kiegészíti. A végrehajtható
okirat gyûjtõfogalmába beépíti a fizetendõ adóelõleget tartalmazó adóbevallást
is. A társasági adóelõleget 1997. július 1-jétõl az adózók nem az éves
adóbevallásuk alapján kiadott fizetési meghagyás szerint fizetik, hanem
önadózás útján az elõzõ évrõl beadott adóbevallásukban megjelölt összegnek
megfelelõen. A végrehajtható okirat fogalmának kiegészítésére azért van
szükség, mert a fizetendõ adóelõleg teljesítésének elmaradása esetén ennek
hiányában az adóhatóság nem tehetne kényszerintézkedéseket meg nem fizetett
adóelõleg behajtása érdekében.
34. §-hoz
A hatályos jogi szabályozás szerint a fizetésképtelen adózóval szemben vagyoni
kényszer alkalmazásának van helye. A törvényben meghatározott körön kívül lévõ
bármely ingatlan, ingó vagyontárgya lefoglalható és hatósági árverés útján
értékesíthetõ. Ezt a szabályt kell alkalmazni akkor is, ha az adófizetésre
kötelezett lefoglalt vagyontárgyai között található olyan is, amely
természetben is szolgálhatná olyan feladat ellátást, amit a központi,
illetõleg az önkormányzati költségvetésbõl kellene finanszírozni. A
végrehajtást foganatosító azonban a hatályos szabályozás szerint nem vehet
részt ajánlattevõként az árverésen. A Javaslat ezért olyan kiegészítést épít
az Art. szövegébe, amely kellõ garanciák mellett lehetõvé teszi a kötelezett
és a hatóság közötti egyezség megkötését. Ilyen esetben a felajánlott
vagyontárgy forgalmi értéken állami, illetõleg önkormányzati tulajdonba
(kezelésbe) kerül és az adótartozást a hatóság a vagyontárgy értékével
csökkenti.
35. §-hoz
Az Art. 93. §-a rendezi azokat a szabályokat, amelyek alapján az adók módjára
behajtandó köztartozásokat megállapító szervek az adóhatósághoz fordulhatnak,
hogy az helyettük adóvégrehajtási eszközök alkalmazásával szedje be az
esedékessé vált, de meg nem fizetett köztartozást. Ez a munka az önkormányzati
adóhatóságok számára meglehetõsen nagy terhet jelent és igen gyakran a
tartozások behajthatatlansága következtében "feleslegesen" terheli az
önkormányzati költségvetést is. Ezért a Javaslat felhatalmazza az
önkormányzati adóhatóságot, hogy kötelezze a behajtást kérõt az Art. 92. § (2)
bekezdésében foglalt általány jelleggel felszámítható költségek elõlegezésére.
36. §-hoz
Az adótartozások eredményesebb behajtásának egyik elõfeltétele, hogy a
tartozásállományról az adóhatóság világos és a valóságos adatokat tartalmazó
nyilvántartást vezessen. A hátralékosok jelentõs hányada olyan kisösszegû,
jellemzõen ki nem egyenlített pótléktartozásból származó összegekkel terheli a
nyilvántartásokat, amelyek tényleges behajtása többe kerülne, mint a tartozás
összege. Ezért az Art. 94. §-ának (4) bekezdése a 100 forintot meg nem haladó
tartozások nyilvántartásból való törlését teszi lehetõvé anélkül, hogy az
adóhatóság a behajtást megkísérelné. Az ár- és értékviszonyok elmozdulása
következtében indokolt az összeghatárnak 1000 forintra történõ felemelése, s
így az adóhatósági erõket ténylegesen azokra a tartozásokra lehet
koncentrálni, amelyek rentábilisan szedhetõk be.
37. §-hoz
A késedelmi pótlék pótlékolásának az utóbbi két évben alkalmazott lehetõsége
eltérítette egymástól a tõketartozás s az azután felszámított pótléktartozás
elévülési idejét. A Javaslat visszaállítja azt a tilalmat, mely szerint a
késedelmi pótlék után, az év meghatározott napjától számítottan további
késedelmi pótlékot lehetne felszámítani. Így a késedelmi pótlék nem
"tõkésedik" és mindig az eredeti tõketartozáshoz kapcsolódva folyamatosan
számítható fel. Az átmenetileg hatályos "pótlékos pótlék" szabály miatt
szükséges kimondani, hogy a késedelmi pótlékot is elévültnek kell tekinteni,
ha az adóhatóság tõkekövetelése (adó, bírság, jogosulatlanul igénybevett
költségvetési támogatás) az elévülés miatt már nem hajtható be. Ennek a
követelménynek tesz eleget a Javaslat az elévülésre vonatkozó szabályozás
kiegészítésével.
38. §-hoz
A technikai fejlõdéssel lépést tartva indokolt biztosítani a törvényi
feltételeit annak, hogy az állami adóhatóság az adózók erre felkészült
csoportjánál kialakítsa a közvetlen számítógépes kapcsolat útján teljesíthetõ
adóbevallások feltételrendszerét. Minthogy ezek alapvetõen technikai jellegû
elõírások, közzétételükre az állami adóhatóság vezetõjét hatalmazza fel a
Javaslat.
39. §-hoz
A Javaslat záró- és átmeneti rendelkezései a hatálybalépés vonatkozásában - a
visszaható szabályozás tilalmára tekintettel - kimondják, hogy a törvény
eljárási típusú rendelkezéseit a hatálybalépést megelõzõ kötelezettségek
tekintetében is alkalmazni kell, de az alkalmazandó jogkövetkezmények nem
lehetnek súlyosabbak, mint a jogsértés elkövetésekor hatályos szabályok
szerint megállapítható legmagasabb mérték. A hatálybalépést megelõzõ idõszakra
vonatkozó, de már a hatálybalépést követõen teljesítendõ kötelezettségeket
pedig az adózók a hatálybalépést megelõzõ idõszak szabályai szerint
teljesítik.
1. számú melléklethez
A törvényen belüli inkonzisztenciák kialakulásának megakadályozása érdekében
szükséges az Art. 1. sz. melléklete II/1.. pontjának korrekciója. A Javaslat
10. §-ához fûzött indokolásban említettek szerint megváltozik a társasági
adóelõleg bevallás és fizetés rendje. Ezzel összefüggésben a havi és
negyedéves adóbevallási kötelezettség általános feltételeit megállapító
rendelkezésben az eddigiekben is kivételként említett "elõírt" társasági
adóelõleg bevallást - a társasági adóról szóló törvény módosításával
összhangban - társasági adó (elõleg) bevallásra kell változtatni, figyelemmel
arra, hogy megszûnik az adóhatóság által fizetési meghagyásban elõírt elõleg
intézménye.
2. számú melléklethez
A személyi jövedelemadó, illetõleg a társasági adó szabályaiban bekövetkezett
módosulásokra tekintettel szükséges az elõleg fizetési szabályokat
kiegészíteni, illetõleg módosítani, az osztalékadó bevezetése miatt pedig
annak befizetésére kell a törvényben határidõt megállapítani.
3. számú melléklethez
A Javaslat az Art. 3. számú mellékletét egy ponton módosítja, illetõleg
kiegészíti. A gépjármû adó esetében az évközi tulajdonos-változásnak - néhány
kivételtõl eltekintve - csak az adóévet követõ év elsõ napjától van az
adókötelezettséget érintõ hatása.
Ahhoz, hogy az adóhatóság a változásbevallásokat tudomásul vegye, és a
megszûnéseket átvezesse, korábban van szüksége a BM Adatfeldolgozó Hivatal
adatszolgáltatására. A Javaslat ezért a február 28-i idõpontot január 15-ére
változtatja.
Ahogyan errõl már a Javaslat 13. §-ának indokolásánál szó volt, szükséges a
kifizetõk adatszolgáltatási kötelezettségét kiegészíteni az adókedvezményre
(adómentességre) jogosító igazolás kiállításáról. A Javaslat az Art. 3. számú
mellékletének módosításával állapítja meg az adatszolgáltatási kötelezettség
részletes szabályait.
4. számú melléklethez
A Javaslat 4. számú melléklete módosítja az Art. 5. számú mellékletét.
Minthogy a társasági adótörvény szerint a külföldön bejegyzett vállalkozások
adóügyeiben a kizárólagos illetékességgel rendelkezõ adóhatóság jár el, és
ennek elnevezése megváltozott, a módosítás a szabályozásbéli összhangot
teremti meg. A bevezetett osztalékadó megállapítás, levonás igényli a külföldi
szervezeteknél egyébként is érvényesített levonásos adóztatási rend
kiegészítését.
5. számú melléklethez
A Javaslat a 5. számú mellékletben módosítja az Art. 6. számú mellékletét. Az
átalányadózás kiterjesztése, illetõleg a személyi jövedelemadó törvény
módosításával a tételes átalány bevezetése teszi szükségessé a változtatást.
6. számú melléklethez
A Javaslat 6. számú melléklete az Art.-t új 7. számú melléklettel egészíti ki.
A 7. számú melléklet a Javaslat 16. §-ához fûzött indokolás szerint a kiemelt
adózók igazgatóságához történõ besorolás feltételeit határozza meg. A
fõvárosban és Pest megyében a legjelentõsebb költségvetési kapcsolatokkal bíró
adózók adóztatása speciális felkészültséget kíván meg az adóhatóság
alkalmazottaitól, illetõleg e szervek ellenõrzése is alapvetõen más
adóhatósági tevékenységet feltételez, mint a kis-, vagy közép méretû
vállalkozásoké.
1. számú melléklet
az 1996. évi .... törvényhez
1. Az Art. 1. számú mellékletének I/3.. pontja helyébe a következõ rendelkezés
lép:
"3. A havi és az évközi bevallás tartalmazza az általános forgalmi adónak a
20. § szerinti részletes adatait. A havi és az évközi bevallás benyújtására
kötelezett adózónak az adókról - az olyan adók kivételével, amelyekrõl havi
adóelõleg-bevallást kellett tennie - és a költségvetési támogatásokról a 2.
pont szerinti tartalommal éves, a fogyasztási adóról és a fogyasztói
árkiegészítésrõl negyedéves és éves összesítõ bevallást kell benyújtania.
Ugyancsak a 2. pont szerinti tartalommal kell éves bevallást tennie az olyan
adókról is, amelyekre adóelõleg-fizetési kötelezettsége volt."
2. Az Art. 1. számú mellékletének II/1/a.) pontja helyébe a következõ
rendelkezés lép:
"a.) Az adózónak valamennyi adóról - a társasági adó (adóelõleg) kivételével -
és költségvetési támogatásról, ha az adóévet megelõzõ második évben a nettó
módon számított, elszámolandó általános forgalmi adója, vagy a nettó módon
számított fogyasztási adója, vagy a magánszemélyektõl általa levont
jövedelemadó-elõleg, vagy a magánszemélyektõl általa levont jövedelemadó-
elõleg és jövedelemadó együttes összege
- a 6 millió forintot elérte
havonta,
- ha a 2 millió forintot elérte
negyedévenként
kell bevallást tennie."
3. Az Art. 1. számú mellékletének II/3/c) pontja helyébe a következõ
rendelkezés lép:
"c) A társasági adóról, az osztalékadóról, továbbá a kettõs könyvvezetésre
kötelezett magánszemélynek a személyi jövedelemadójáról
az adóévet követõ év május 31-ig
kell bevallást tennie.
2. számú melléklet
az 1996. évi ..... törvényhez
1. Az Art. 2. számú mellékletének I./Határidõk 1/A/c. pontja helyébe a
következõ rendelkezés lép:
[A jövedelemadó-elõleget]
"c) a magánszemély, ha nem kifizetõtõl származó jövedelmet szerzett, vagy a
kifizetõ bármely ok miatt nem vonta le az adóelõlegét, az egyéni vállalkozó,
valamint a mezõgazdasági õstermelõ az adóelõleget negyedévenként,
a negyedévet követõ hó 12-ig
[fizeti meg].
2. Az Art. 2. számú mellékletének I./Határidõk 3/A/a) pontja helyébe a
következõ rendelkezés lépõ:
[A) A társasági adó elõlege]
"a) Az adózó,
ha a társasági adóról és az osztalékadóról szóló törvény szerint havonta fizet
adóelõleget, akkor az adóelõleget
minden hónap 10-ig
ha a társasági adóról és az osztalékadóról szóló törvény szerint
negyedévenként fizet adóelõleget, akkor az adóelõleget
a negyedévet követõ hó 20-ig
fizeti meg. Az adóév utolsó havi, negyedévi elõlegét a b) pontban elõírt
elõlegkiegészítéssel egyidejûleg kell teljesíteni."
3. Az Art. 2. számú mellékletének I./Határidõk 3/B/c.) pontja helyébe a
következõ rendelkezés lép:
"c) Az adózó a társasági adót, a megfizetett adóelõleg és az adóévre
megállapított társasági adó különbözetét, valamint a kifizetõ által az
adóévben tõle levont osztalékadót
az adóévet követõ év május 31-ig
fizeti meg, illetõleg ettõl az idõponttól igényelheti vissza."
4. Az Art. 2. számú mellékletének I./Határidõk 3. pontja a következõ C)
ponttal egészül ki:
"C) Az osztalékadó
A kifizetõ az osztalékadót
a levonást követõ hó 10-ig
fizeti meg."
3. számú melléklet
az 1996. évi ... törvényhez
1. Az Art. 3. számú mellékletének G) - Hatósági adatszolgáltatás - 4.
pontjának bevezetõ rendelkezése helyébe a következõ rendelkezés lép:
"A Belügyminisztérium Adatfeldolgozó Hivatala minden év január 15-ig a január
elsejei állapotnak megfelelõ adatokat szolgáltat a gépjármûadó kivetésére
illetékes települési önkormányzati, a fõvárosban a kerületi önkormányzati
adóhatóságnak"
2. Az Art. 3. számú melléklete a következõ J) ponttal egészül ki, egyidejûleg
a jelenlegi M) pont jelölése K) pontra változik:
"J) ADOKEDVEZMENYRE JOGOSITO IGAZOLASOKROL ADATSZOLGALTATAS
A kifizetõ, ha olyan igazolást (bizonylatot) állít ki, amelynek alapján a
magánszemély adókedvezmény (adómentesség) igénybevételére jogosult, adatot
szolgáltat az adózónak kiadott igazolásról. Az adatszolgáltatást az adóévet
követõ év január 31-ig az adózó illetékes állami adóhatóságához kell
teljesíteni."
4. számú melléklet
az 1996. évi ..... törvényhez
1. Az Art. 5. számú mellékletének 2. pontja helyébe a következõ rendelkezés
lép:
"2. A külföldi vállalkozó és a külföldi szervezet adóügyeiben az állami
adóhatóság Észak-budapesti Igazgatósága jár el."
2. Az Art. 5. számú mellékletének 7. pontja helyébe a következõ rendelkezés
lép:
"A külföldi szervezet adóköteles bevétele után a belföldi személy a kifizetett
összegbõl az adót levonja, és
a kifizetést követõ hó 10-ig
fizeti meg.
A levont adót a belföldi személy a társasági adóbevallásában, amennyiben
társasági adóbevallási kötelezettsége nincs, külön nyomtatványon
az adóévet követõ év május 31-ig
vallja be."
3. Az Art. 5. számú melléklete a következõ 8-9. pontokkal egészül ki:
"8. Ha a külföldi szervezettõl a 7. pont alapján levont adó mértéke magasabb
mint a kettõs adóztatás elkerülésérõl szóló nemzetközi egyezmény alapján a
külföldi szervezetre vonatkozó adómérték, akkor a külföldi szervezet az
illetõsége szerinti ország adóhatóságától származó - illetõségét igazoló -
okirat, illetõleg a kifizetõ igazolása benyújtásával az e törvény 50. § (6)
bekezdésében meghatározott adóhatóságnál adóvisszatérítési igényt terjeszthet
elõ. Az adókülönbözetet az adóhatóság a külföldi szervezet által megjelölt
belföldi forintszámlára utalja át.
9. Ha a társasági adóról szóló törvény szerint a belföldi személy kifizetõt
nem terhelte osztalékadó levonási kötelezettség, vagy bármely okból az
osztalékból vagy a 7. pont szerinti adóköteles bevételbõl az adót nem vonta
le, a külföldi szervezet az adófizetési kötelezettség keletkezésétõl számított
30 napon belül az e törvény 50. § (6) bekezdésében meghatározott adóhatóságnál
adóbevallást nyújt be és ezzel egyidejûleg az adót megfizeti.
A külföldi szervezet az adómegállapítás során figyelembe veszi a kettõs
adóztatás elkerülésérõl szóló nemzetközi egyezmény alapján a rá vonatkozó
adómértéket és az illetõségét igazoló adóhatósági igazolást csatolja az
adóbevalláshoz."
5. számú melléklet
az 1996. évi .... törvényhez
Az Art. 6. számú mellékletének címe helyébe "Az átalányadót vagy a tételes
átalányadót fizetõk adózásának rendje" cím lép, továbbá a melléklet bevezetõ
mondata és 1. pontja helyébe a következõ rendelkezések lépnek:
"A magánszemélyek jövedelemadójáról szóló törvény szerint átalányadót vagy
tételes átalányadót (továbbiakban együtt: átalányadó) fizetõk adózására a
törvény rendelkezéseit az e mellékletben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.
1. Az egyéni vállalkozói igazolvánnyal rendelkezõ, a mezõgazdasági kistermelõ
és a fizetõvendég-ellátással foglalkozó magánszemély az elõzõ évre
vonatkozó éves adóbevallásához fûzött - a határidõ letelte elõtt benyújtott
- nyilatkozatban jelentheti be az átalány választását a tárgyévre. A
mezõgazdasági kistermelõ az átalány választását akkor is az elõzõ évre
vonatkozó éves bevallás idõpontjáig jelentheti be, ha adóbevallásra nem
kötelezett."
3
6. számú melléklet
az 1996. évi ...... törvényhez
"7. számú melléklet
az 1990. évi XCI. törvényhez
A kiemelt adózók igazgatóságához tartozó adózók
A kiemelt adózók igazgatósága látja el
1. a költségvetési szervek kivételével az adóévet megelõzõ év utolsó napján
csõdeljárás, felszámolás, végelszámolás alatt nem álló azon adózók
adóztatási feladatait, amelyeknek (akiknek) az adóévet megelõzõ második
évben a bevallás szerint
a) a nettó árbevétele a 4.500 millió forintot, vagy
b) a nettó módon számított összes adókötelezettség költségvetési
támogatással csökkentett összege a 300 millió forintot, vagy
c) a fogyasztási adója a 100 millió forintot, vagy
d) az általános forgalmi adó visszaigénylése a 300 millió forintot elérte;
2. a bankok és biztosítók adóztatási feladatait;
3. a 2. pontban nem említett pénzintézetek közül azon adózók adóztatási
feladatait, amelyeknél az adóévet megelõzõ második év nettó módon számított
összes adókötelezettség költségvetési támogatással csökkentett összege a 180
millió forintot elérte."