PÁL LÁSZLÓ (MSZP): Elnök Úr! Tisztelt Ház! Tisztelt Államtitkár Úr! A magyar feldolgozóipar, mindenekelőtt a gép-, elektronika- és könnyűipar számára az elmúlt években meghatározó jelentőséggel bírt a Szovjetunió piaca. 1989-ben például gépipari exportunk egyeztetett volumene meghaladta a 2 milliárd transzferábilis rubelt, tehát megközelítette a 60 milliárd forintot, s 1990-re is megközelíti ugyanezt az adatot. A tényleges szállítások értéke mindkét évben várhatóan ezt is meghaladja. Közismertek azok az átalakulási folyamatok, amelyek egyrészt a szovjet gazdaságirányítás rendszerében, másrészt pedig a magyar-szovjet kereskedelmi kapcsolatok szervezésében végbemennek. Ugyancsak nyilvánvaló erőfeszítések történnek az Ön által vezetett minisztérium részéről a szovjet csapatkivonással és az ország energiahordozó-importjával kapcsolatos kérdések intézésében. Meggyőződésem ugyanakkor, hogy a Szovjetunióval való kereskedelem feltételeinek biztosítása feldolgozóiparunk és az ott foglalkoztatottak jövője szempontjából is meghatározó jelentőséggel bír. Elképzelhetetlen ugyanis, hogy vállalataink rövid időn belül olyan termék- és piacváltást hajtanak végre, amely lehetővé teszi az esetlegesen kieső szovjet relációjú export helyettesítését. Kérem Államtitkár Urat, hogy interpellációmra adandó válaszában tájékoztassa a Parlamentet és a feldolgozóiparban dolgozókat arról, hogy: először: adottak-e megfelelő külpolitikai alapfeltételek a magyar-szovjet gazdasági-kereskedelmi kapcsolatok működtetéséhez? másodszor: a minisztérium milyen tárgyalásokat folytat szovjet partnereivel a feldolgozóipari exportunk megtartása, illetve jelentős visszaesésének megakadályozása tárgyában? harmadszor: mennyiben érhető el, hogy az úgynevezett indikatív listák tartalmazzanak a magyar gazdaság számára elengedhetetlenül fontos gépipari előirányzatokat is? negyedszer: milyen lépéseket ajánl a minisztérium a magyar gépipari vállalatok számára az exportpiacokon elért pozíciók megtartása céljából? Bízom benne, hogy válaszai hozzájárulnak a jelenleg közvetlenül szovjet exportra dolgozó mintegy kétszázezer feldolgozóipari munkás és a velük kooperáló közel egymillió további ipari, mezőgazdasági és kereskedelmi dolgozó jövőjének stabilizálásához. (Taps.)