DÉNES JÁNOS (független): Köszönöm, Uraim. Köszönöm. Igen. Elnök Úr! Tisztelt Országgyűlés! Tekintettel arra, hogy a nemzeti és etnikai kisebbségekről szóló törvényjavaslathoz, amely 5190-es számon fekszik előttünk, az általános vitában elmondtam észrevételeimet, és erre csupán csak a tisztelt Ház figyelmét hívom fel, most a részletes vitának megfelelően arról a tizenvalahány módosító indítványomról szeretnék beszélni, amelyet igen szűkkeblűen kezeltek a bizottságok, és az indoklásommal mégis a támogatást kérem a tisztelt Háztól. Tulajdonképpen az általános vitában elmondottakkal teljesen összefügg az első indítvány-, módosítójavaslat-csokorban beadott szándékom, amely megjelent a módosító javaslatok formájában, többek között a törvényjavaslat preambulumára vonatkozóan. A módosítványomban és az indoklásomban, valamint az általános vitában elmondott parlamenti fölszólalásomban hivatkozom arra, hogy Magyarország számára különféle, két világháború következményében létrejött szerződések írják elő a magatartást - a kötelező magatartást - békediktátum és békeszerződés formájában. Valamint hivatkoztam arra, hogy a különféle jogérvényű és erkölcsi tartalmú nemzetközi okmányokhoz csatlakozván szintén ilyen irányú ígéreteket is tettünk akkor, amikor a Parlament szintjén ezeket az okmányokat elfogadtuk. Éppen ezért ez az előttünk fekvő, nemzetiségi és etnikai kisebbségekről szóló törvényjavaslat olyan közegben és olyan különféle törvényjavaslatokkal párhuzamosan került a Ház elé, mint az ombudsman-törvény, a napokban remélem, elfogadásra kerülő idegenrendészeti és bevándorlási törvény, s éppen ezért indokolt, hogy a preambulumban módosítást tegyen a tisztelt Ház, mert a preambulumban nyert módosítással tulajdonképpen teljes egészében megváltozik a szemlélet olyan szempontból, hogy tekintetbe veszi a kötelező szerződéseket, olyan szempontból, hogy azokat a nemzetközi szerződéseket, amikre hivatkoztam, szintén tiszteletben tartja, és ez a megfogalmazás jobban megfelel annak a szellemnek, amelynek erkölcsében ezt a törvényjavaslatot a törvény rangjára kell emelnünk. Természetesen a megfelelő sorrendiség mellett. Ennyit a preambulumról. Amit pediglen ebben az első kis módosítványcsomagban megemlítettem, például a törvényszerkesztés gyakorlatával ellenkezik, hogy ilyen általános fogalmakat használjon, mint például Magyarország, amely érzelmileg különféle olvasatban, különféle olvasóknál más-más érzelmi és tartalmi megfogalmazást és értékelést nyer. Én javasoltam konkrétan a Magyar Köztársaság fogalmát használni, amely területileg, jogilag egyértelmű meghatározást és használható megfogalmazást jelent. Tekintettel arra, hogy ezek a javaslataim sem nyerték el a bizottság tetszését, jóllehet állítólag közös bizottsági javaslatban is megjelennek, ami végső soron jólesik, ha a közös munkában ilyen módon is segíthettem, a tisztelt Házat megkímélem attól, hogy minden egyes módosító indítványomat részletesen indokoljam, hisz önök előtt van a 11996-os számú együttes jelentés, valamint természetesen ott vannak a benyújtott módosítványaim, és így minden egyes képviselőtársam egyenként és együttesen dönthet ebben a kérdésben a módosítványokról, szavazhat lelkiismerete és képviselői felelőssége alapján. Tekintettel arra azonban, hogy függetlenül attól, hogy a részletes vitánknál tartunk, utólag egy általános megjegyzést is kell tegyek. Végső soron a módosítványaimban, amiket két kisebb csomagban, tehát a 9863-as és 9868-as számok tartományában nyújtottam be, vagy a 10010-es és 10021-es sorozatban, tulajdonképpen itt a többségnek az érzékenységéről is szó van. Hogy ezt a tisztelt Háznak tudomására hozzam, elhangzott a tisztelt Házban, hogy hat kisebbségi beszélgető, vitatkozó már legitim, és érvényesítheti, vagy legalábbis jelezheti az akaratát. Ugyanakkor meghökkentő módon a Magyarok Világszövetsége a törvényjavaslatot éntőlem kapta meg akkor, amikor kétéves előmunkálatok után az általános vitának már majdnem a végén tartott a tisztelt Ház. Annak ellenére, hogy a törvényjavaslatot ugyebár a különféle kisebbségi szervezetekkel megvitatták, foglalkozott vele a nemzetiségi és etnikai kisebbségi hivatal is, és ilyen szempontból meg is kaptam a megfelelő tájékoztatást Bátori János úrtól e tárgyban, amit én annak idején köszönettel is vettem. Tekintettel arra, hogy előttem felszólaló már kérte Horváth Aladár képviselő személyében az általános vita elnapolását, én magam, amikor a Ház határozatképes lesz, ügyrendi javaslattal szeretnék élni az elnapolást illetően, mégpediglen azért, hogy a megfelelő időben és a megfelelő érvénnyel szülessék meg most már a törvényjavaslat alapján a törvény. (18.10) Pontosabban az idegenrendészeti és a bevándorlási törvény elfogadása után, valamint a törvényhozás mérlegeléséhez, az egyes képviselői, sőt képviselőcsoporti véleményalkotáshoz és a szavazásban való részvételhez az állami és társadalmi közegünk is megfelelő támpontokat ad. Különös tekintettel arra, ami térségünkben napjainkban előfordul. A magam részéről fogok kérni lehetőséget arra, amikor a Ház határozatképes, hogy ügyrendi javaslatomat megtehessem. Elnök úr! Tisztelt Ház! Köszönöm a szót.