DR. SURJÁN LÁSZLÓ népjóléti miniszter: Köszönöm a szót, köszönöm a kérdést - illetve az interpellációt. Tisztelt Képviselőtársaim! Rendkívüli mértékben szeretném elkerülni, hogy bármifajta cinizmussal legyek vádolható, de meg kell mondanom, hogy az elhangzottaknak egy jó részét nem tudom értelmezni: nem vagyok államtitkár - és van még néhány problémám azzal, ami elhangzott. (Bejczy Sándor: Nagyságos államtitkár!) Nagyságos államtitkár sem vagyok, köszönöm - de ez már a cinizmusba hajlik, ezt visszavonom. Nagy örömöm viszont az, hogy egyáltalán szó esik a tisztelt Házban a falugondnoki rendszerről, mert ez a rendszer valóban Borsod megyéből indult ki, valóban elterjedőben van az országban, és valóban az aprófalvas települések szociálpolitikai és egyéb, emberi vonatkozásainak egyik legjobb - sőt, meggyőződésem szerint: egyetlen - eszközrendszere. A fenntartásáért érzett aggodalom - nem azt mondom, hogy jogos, hanem azt mondom, hogy tiszteletre méltó. Ebben, azt hiszem, nagyon sokan osztoznak a Ház minden oldalán. A falugondnoki intézmény röviden megfogalmazható feladata: az elöregedett, hátrányos helyzetbe került kistelepülések sajátos szociális gondjainak megoldásához történő segítségnyújtás. Néhány adatot azért én is felolvasok: 1991-től modellkísérleti keretek között, ma már hét megyében működik a rendszer, és a körülményekhez képest meglehetősen olcsó. Nagyon sok energiát mozgat meg. 1991-ben 15 millió forinttal, '92-ben 20 millió forinttal, '93-ban 47,5 millió forinttal járult hozzá a program megvalósításához a Népjóléti Minisztérium. (15.50) Jelenleg 131 községben működik, kísérleti rendszereknél nem szokásos, folyamatos fejlődésről van tehát szó. A támogatás elsősorban a működési feltételek megteremtéséhez nyújt egyszeri támogatást. Baranya megye önkormányzata olyan jelzést küldött - sajnos, nem írásban, de a beszéd, a szó is hiteles lehet, én bízom ebben -, hogy amennyi pénzt a központi források biztosítani tudnak, az önkormányzat, a megyei önkormányzat ugyannyi pénzt hozzátesz a falugondnoki rendszer továbbfejlődése érdekében. Nem hiszem, hogy ezen kettős finanszírozásból a közeljövőben ki lehetne törni. A működési gondok nem ismeretlenek a minisztérium számára sem. Elsősorban azokat az aprófalvakat érinti, amelyek évtizedes lemaradásukat kívánván behozni, olyan kommunális beruházásokat indítottak, amelyek mindnyájunk örömére szolgálnak: víz, gáz, összekötő utak, de bármily jelentős központi támogatás mellett is szinte elviselhetetlen - olykor elviselhetetlen - terhet jelentenek a falu számára. Mivel a falugondnoki rendszer az eddigi tapasztalatok alapján hozzájárult a kistelepüléseken élők helyzetének javításához, továbbra is támogatni kívánjuk. A falugondnoki hálózat bővítésének beruházási költségeit - az eddigi csatornáknak megfelelően - a szociálpolitikai pályázati rendszer további működtetésével segítjük elő. Nem zárkózunk el azonban a működés során keletkező más problémák megoldásától sem. A jelenlegi önkormányzati finanszírozás keretén belül keressük a tárgyalásos megoldási lehetőségeket. Az idő múlására nekem is figyelemmel kell lenni, de a program fejlesztési lehetőségeiről még el kell anynyit mondanom, hogy az előbbiekből látható, hogy a szociális törvény előírásainak teljesítéséhez ez a gondnoki rendszer alkalmas eszköznek látszik. Azt semmi nem indokolná, hogy kötelező jelleggel írjuk elő az önkormányzatoknak a falugondnoki rendszer működését. De a másik oldalról nézve, a falugondnoki rendszeren kívül nincs más olyan modell, amely reális alternatívát kínálna az aprófalvaknak ahhoz, hogy belátható időn belül teljesítsék törvényi kötelezettségüket. Mindehhez merő véletlenségből, mert nem számoltam azzal, hogy ma ez az interpelláció sorra kerül, de éppen a mai napon hoztunk olyan, egyelőre még csak vezetői szintű döntést, hogy a rendelkezésre álló pénzeket PHARE- programmal egészítjük ki, amely a falugondnoki rendszer '94. évi működésében jelentős előbbre lépést jelent. Természetesen könnyű dolog lenne most nekem azt mondani, hogy a magam részéről támogatok minden olyan megoldást, amely normatív rendszerbe állítja a falugondnokságot. Ennek azonban szellemi, technikai feltételei sem teljesen adottak (Dr. Békesi László kezével mutatja, hogy nincs rá pénz.) és Békesi képviselőtársam jellegzetes ujjmozdulataira igenlően kell válaszolnom, ha egy hiányjelet is teszünk az ujjmozdulatok közé. Én tehát azt gondolom, hogy addig kell nyújtózkodni, ameddig a takarónk ér, de addig nyújtózkodnunk kell, ez a rendszer folyamatos növekvésben szolgálja a falusi lakosság életkörülményeinek javulását. Ehhez kérem képviselőtársaimnak most, az interpelláció elfogadásában és adott esetben a lehetséges realitások határán belül a költségvetési törvényben a támogatását. Köszönöm a figyelmet. (Taps a jobb oldalon.)