DR. POHANKOVICS ISTVÁN ipari és kereskedelmi minisztériumi államtitkár: Tisztelt Országgyűlés! Tisztelt Weszelovszky Képviselő Úr! Igyekszem A tetőtéri lakás nem lakás? című kérdésére igen gyorsan, viszonylag sok konkrétummal válaszolni. Az ön által is idézett kormányhatározat egy húszpontos program végrehajtását írta elő, amelyet - mint fő felelősök - úgy érzünk, hogy időarányosan teljesítettünk. Értékelését, a változó körülményekhez igazodó újabb intézkedések kezdeményezését márciusban a kormány-előterjesztés tartalmazta. A program a tetőtér-beépítésekre, emeletráépítésekre külön nem tért ki, nem emelte ki, de az egyes feladatok végrehajtásánál, például a társsegítséggel és társfinanszírozással indítható konkrét lakásépítési és - rehabilit ációs programoknál tervezünk kitérni a tetőtér-beépítésre, emeletráépítésre. A pénzügyi források ismertek, új rendszert nem kívánunk kidolgozni, a lehetőségek az eddigi rendszerben elérhetők. Három eset van a tulajdonosi körre. Ha az önkormányzat a tulajdonos, akkor a lakástulajdon eladásából, illetve az ingatlanok hasznosításából való árbevétel lehet a forrása ezeknek a ráépítéseknek. Lehet olyan eset, amikor részben már önkormányzati tulajdonban van az ingatlan, de vannak új tulajdonosok, és ők megengedik a tulajdoni hányad rendezése után, hogy egy vállalkozó bérbeadás vagy értéke sítés céljára építkezzen. Ekkor a vállalkozó a forgóeszközhitelek kamatának mintegy felét megkaphatja a költségvetésből. (14.10) A vevőt megilleti az összes hitel, a kedvezményes fizetések, a szocpoltámogatások, ugyanúgy mint azt, aki a maga részére épít másmilyen lakást. E támogatási formák: a halasztott fizetések, ifjúsági betét után felvehető kölcsönök, munkáltatói és önkormányzati támogatások. Megjegyezni kívánom, hogy 1993-ban - említette, hogy a központi lakásépítés megszűnt - 8 milliárd Ft volt a szocpolkedvezmény, és körülbelül 17,5 milliárd a kamatfizetés-jellegű kedvezmény; kamattérítés jellegű kedvezmény összesen 25,5 milliárd Ft. Ezek az adatok 94-ben: 13 milliárd forint szocpoltámogatás és 18 milliárd körüli kamattámogatás. 31 milliárd Ft-tot 30-40 000 lakásra kalkulálva körülbelül 1 millió Ft/ingatlan érték adódik, tehát a fajlagos támogatás nem minősíthető jelentéktelennek, számott evő a hozzájárulás a ráfordítások részbeni ellentételezésekor. Amennyiben nagyobb volumennel számolhatunk, akkor pedig a volumenbeli elmaradás nem is olyan tragikus. A jogi szabályozásnál több tényezőt kell figyelembe venni. Társasházak esetében valamennyi tulajdonos hozzájárulását meg kell szerezni, hogy a munka indulhasson. Az 1993. évi LXXVIII. törvény 12. � (3) bekezdése értelmében a közös használatú területekre, helyiségeknek a használatára minden tulajdonosnak joga van, tehát ezt a rendelkezést aligha szabad más irányban elképzelni, módosítani. Egyébként a ráépítésre a Polgári Törvénykönyv szabályai az irányadók. A megkezdett ráépítéseket a kivitelezők befejezheti k, hiszen korábbi szabályok, a megadott építési engedélyek alapján ez így kulturált. Az Országos Építésügyi Szabályzat nem korlátozza, nem gátolja a ráépítéseket, a 173. � (4) bekezdése könnyítést tartalmaz a kérdéskörben, ugyanakkor a Fővárosi Városépítési Szabályzat alkalmaz egy szintterületi mutatót az épület bruttó szintterületének és a telekterület hányadosának képzéseként, amely néhány övezetben valóban gátja a tetőtér-beépítéseknek. Ezen a kérdésen a Fővárosi Önkormányzat tudna enyhíteni, amennyiben erre kezdeményezések történnek. Harmadik kérdése volt, hogy a fővárosban és a vidéken összeállított korábbi tetőtér-beépítési címjegyzékek terén mit tudunk javasolni. Szintén önkormányzati hatáskör. Nagyon bonyolult építészeti, városképi, műszaki probléma, és ennek megfelelően az egyedi problémák sorozatát szintén az érintett önkormányzatok keretében lehet rendezni úgy, hogy vagy mérséklődnek az előírások, vagy pedig további feltételek előírásával - amelyeket az építtetők vállalnak - bővíthetők mennyiségileg a lehetőségek. Kérem válaszom szíves elfogadását. (Szórványos taps.)