IVÁNCSIK IMRE honvédelmi minisztériumi államtitkár: Köszönöm szépen, elnök asszony. Tisztelt Képviselőtársaim! Szeretnék néhány félreértésre és néhány szándékos csúsztatásra rámutatni a válaszomban. (Balla György közbeszól.) Majd figyelj jól, figyeld, amit mondok, légy szíves, mert megcáfolhatatlan tények, világos szabályok szerint történik minden, és majd mondom azt is, hogy mennyire téved Simicskó képviselő úr - egy picit figyelj te is, légy szíves -, amikor azt állítja, hogy ez a jelentés precedens értékű lenne. Akkor mindjárt ezzel kezdem, ha szóba hoztam.
Kedves Barátaim! Akkor kellett volna precedensről beszélniük, amikor 2004. szeptember 7-én a honvédelmi bizottság két országgyűlési határozattervezetet tárgyalt és támogatott, amelyet 2004. szeptember 13-án a parlament igen nagy többséggel elfogadott.
Az egyik ilyen beszámoló a kormány ugyanezen kötelezettség alapján elvégzett beszámolója, a J/10883. számú beszámoló volt a 2004. évi olimpiai és paralimpiai játékok ideje alatt Görögországnak nyújtott NATO-támogatáshoz történő magyar katonai hozzájárulásról. Ezt 320 igennel, nulla nemmel és egy tartózkodással, ugyanilyen szabályok szerint, ugyanezt a szabályt alkalmazva, ugyanez a parlament és ugyanezek az ellenzéki képviselőtársaim szó nélkül elfogadták.
(19.20)
Mondok mást. Ugyanezeken a napokon a J/10884. számú beszámolót, az afganisztáni nemzetközi biztonsági közreműködő erők műveleteiben történő magyar katonai részvételről szóló előterjesztést - ahol az volt a tárgy nagyjából hasonló nagyságrendben, hogy 125 fő, váltási időszakban 200 fő és további 25 fő egyéni beosztásokban közreműködik Afganisztában - ugyanilyen szabályok szerint, ugyanilyen előkészítés mellett ugyanez a parlament, ugyanezek az ellenzéki képviselőtársaim 312 igen szavazattal, 7 tartózkodással és 2 nem szavazattal, tehát igen nagy többséggel jóváhagyta. Érdekes, hogy akkor nem vetődött föl, hogy hová akar bújni a kormány, miért csináljuk ezt a felesleges procedúrát. Bizonyára azért nem vetődött föl, tisztelt képviselőtársaim, mert e kérdésekkel kapcsolatban önöknek nem volt olyan fóbiájuk, mint ami van az iraki részvétel tekintetében.
Tisztelt Nyitray Képviselő Úr! Önt senki nem gátolja meg abban, sem tegnap, sem holnap, sem ma és semmikor, semmilyen körülmények között, hogy világosan kifejtse, hogy ön nem ért egyet azzal, hogy magyar katonákat Irakba küldjünk. Itt nem is ez a téma. Itt nem arról van szó, hogy az önök torkán mit akarunk lenyomni, szó sincs erről. És nem akarjuk utólag legitimálni, és nem akarjuk úgy föltüntetni, hogy ha önök ezt a jelentést, a kormány jogszerű és alkotmányos kötelezettséget tükröző jelentését jóváhagyják, ezzel az iraki részvétel mellett voksolnak. Szó sincs erről, tisztelt Nyitray képviselő úr. Arról viszont van szó, hogy ön szíveskedjen ne a kormány szerencséjére hivatkozni az előző küldetéssel kapcsolatban, mert az előző küldetést a parlament hagyta jóvá. Tehát, ha szerencséről beszélünk, akkor mondjuk azt, hogy bizony nagy szerencsénk volt, mindannyiunknak, a parlamentnek is, önöknek is, a Fidesznek is, és mindenkinek, merthogy teljes egyetértésben küldtük ki a csapatot. A meghosszabbítás egy másik kérdés volt, ott az MDF tudatosan tartózkodott vagy ellene szavazott. (Birkás Tivadar közbeszól.) Nem igazán hallom, hogy mit mond, de ez nem is olyan nagy baj, merthogy olyan összefoglalót tartok, amiben arra reagálok, amit a hivatalosan szót kért képviselőtársaim mondtak. Úgyhogy, tisztelt képviselőtársaim, ez ügyben ennyit.
Az is meghökkentő volt, amikor Nyitray úr ilyen bátran és határozottan kijelentette, hogy az nem igaz, hogy a Házszabály ezeket az előírásokat tartalmazza. Tisztelt Képviselőtársam! Ha ön szerint nem igaz, akkor egy dolgot hadd kérjek öntől: szíveskedjen elővenni a Házszabályt, és ott két rendelkezést tanulmányozni. Nagyon érdekes volt egyébként, amit hallottunk fejtegetést Simicskó képviselő úrtól. Majdnem teljesen egyetértünk, hiszen lépésről lépésre ment, és mondta, hogy igen, ebben egyetértünk, és még ebben is, és még ebben is. Én azt gondolom, hogy két olyan pont van a Házszabályban, ami vitán fölül ezt az eljárást írja elő, és nem volt véletlen az, hogy tavaly szeptemberben már ugyanezen eljárás szerint két jelentést önök jóváhagytak. Ez pedig a Házszabály 89. §-a, amelynek (3) bekezdése azt írja: az alkotmány, valamint külön törvény alapján beszámolásra kötelezettek beszámolóját a Házszabály alkalmazása során jelentésnek kell tekinteni. Ugye, nincs ebben vitának, képviselő úr? A másik házszabályi előírás a 114. §, amelynek (2) bekezdése világosan kimondja - hiába mondja Nyitray úr, hogy ez nem igaz, le van írva a Házszabályban, barátaim -, hogy a jelentés elfogadásáról az Országgyűlés határozattal dönt. Ha ezeket a szavakat másképp is lehet érteni, akkor azt kérdezem, hogy szeptemberben miért nem tetszettek ezt elmondani, és miért szavazták meg ezt a két, kormány által benyújtott jelentést, beszámolót.
Úgyhogy, tisztelt képviselőtársaim, ezek azok a megdönthetetlen érvek, amelyek mellett lehet csűrni-csavarni, és nem kell félni attól, hogy ha önök nem értenek egyet egy kormányintézkedéssel, akkor a beszámolóról szóló döntéssel vagy egyáltalán ennek a megtárgyalásával azonosulnak annak tartalmával. Szó sincs róla! És nem kell, Nyitray képviselő úr, feltételezni a kormányról, hogy mi reszketve arra várunk, hogy önök majd feltétlenül ennek a tartalmával egyetértsenek. Szó sincs erről, tisztelt képviselőtársaim. Arról van szó, hogy a kormány eleget tesz alkotmányos kötelezettségének, és közben, míg önök megpróbálják megfúrni ezt a kötelezettségteljesítést, egyfolytában az jár az eszemben, hogy vajon mit csinálnának akkor, ha a kormány nem tenne eleget ennek a kötelezettségnek. Milyen hangosan követelnék, és bélyegeznék meg, hogy lám, lábbal tiporjuk az alkotmányt, mert ugyan elő van írva, hogy számoljunk be az Országgyűlésnek, és mi mégsem tesszük ezt meg. Azt hiszem, ez a jobbik megoldás, hogy mi maximálisan eleget teszünk az alkotmányos kötelezettségünknek, önök pedig megpróbálják ezt elhárítani teljesen feleslegesen, mert a kormány tudja, hogy mi a dolga a döntések meghozatalában is, és az Országgyűlésnek való beszámolásban is.
Úgyhogy kérem önöket, tisztelt képviselőtársaim, próbáljanak meg az érvek súlya alatt meghajolni, és amikor a döntésre kerül sor, akkor szíveskedjenek az álláspontjukat a törvények előírásainak megfelelően felülvizsgálni, és aszerint eljárni majd a szavazásban. Bízva az önök megértésében, kérem a támogatásukat.
Köszönöm szépen. (Taps a kormánypártok soraiban.)