PODOLÁK GYÖRGY (MSZP): Ebben azért vitatkoznék képviselőtársammal. A kisvárosban is, a hétezer fűtésnél is van monopólium. Ha egy kogenerációs erőműre gondol, amelyik ott működik, amely nagyon gyorsan, három év alatt megkeresi a befektetés pénzét, akkor nem véletlenül ott kell valami monopóliumnak lenni, hogy olyan áron tudja szolgáltatni a távhőt és a villamos energiát, hogy az három vagy négy év alatt megtérüljön.
Én úgy gondolom, hogy sok dolgot végig kell gondoljunk. Ha ez az ötlet elindul, és tudjuk működtetni közös erővel, azt végig kell gondolni, hogy akik távfűtésben részesülnek, jellemzően magántulajdonú házban vannak, jellemzően 95 vagy 99 százaléka magántulajdon. Tehát amibe az állam be fog ruházni vagy jelenleg beruház nem más, mint hogy a közösségi adóból, tehát a mi adónkból a társadalom egy rétegének a magántulajdonához hozzájárulunk, és egy nagyobb értéket hozunk ott létre. Azért ennek is meg kell találni a formáját, és ezt is meg kell magyarázni az adófizető állampolgároknak, hogy erre miért van szükség. Valószínűleg azért van rá szükség, hogy ezzel egy nagyon pontosan tervezett energiaszolgáltatást, energia-igénybevételt tudunk hosszú távon tervezni, és kevesebbe fog kerülni az országnak az energiaellátása, az energiaszükségletének a biztosítása, és még egyéb érvek is ehhez hozzátartozhatnak, de hogy meg kell oldjuk, azt biztos.
(0.00)
Elhiszem, hogy van különbség a kettő között, egy olyan település vagy fűtési rendszer között, ahol 30 ezer lakás van rajta, és ahol 3 ezer lakás van. Képviselő úr, tudja, hogy hol olcsóbb a fűtés? Ahol a 3 ezer lakás van. Itt van tételesen kimutatva az összes távfűtési rendszer, annak a bekerülési ára, a hődíja és a szolgáltatás díja. A kicsik az olcsók.