DR. EÖRSI MÁTYÁS (SZDSZ): Elnök Asszony! Tisztelt Országgyűlés! Mindenekelőtt nagyon világos, félreérthetetlen szavakkal szögezzük le, hogy kollektív büntetésnek akár etnikai, akár más alapon a XXI. században nem lehet helye. Ha lehet is egyfajta empátiánk azzal kapcsolatban, hogy milyen egy háború utáni ország lelkiállapota, mégis ki kell mondanunk, hogy revánspolitikának nincsen helye sem a második világháború után, sem pedig a második világháborút megelőzően.
Tisztelt Országgyűlés! A múlt héten a szlovák parlamentben 141 képviselőből 120 képviselő igennel szavazott az úgynevezett beneši dekrétumok megerősítésére. A magyar képviselőkön kívül mindössze egyetlenegy szlovák etnikumhoz tartozó többségi képviselő nem szavazta meg ezt a javaslatot. Én nem tudok és nem akarok nem hinni abban, hogy ezek a szlovák képviselők, akik megszavazták ezt a szerintem borzalmas döntést, nem hiszem, hogy ők magyarellenesek lennének. Azért gondolom azt, hogy a beneši dekrétumok egy igazi nyomorúságos közép-európai csapda, mert amikor beneši dekrétumokról beszélünk mi, akkor egészen mást értünk ezen, mintha erről ők beszélnek.
A beneši dekrétumok 143 döntést ölelnek magukba, amit egyébként a londoni emigráns csehszlovák nemzetgyűlés felhatalmazása alapján hozott meg Beneš elnök. Ebből a 141 dekrétumból 13 foglalkozik a magyarság és a németek kollektív bűnével, és még van 20, amely ezt érinti. Tehát összesen, mondjuk - 23 persze így is sok -, 120 dekrétum egészen mással foglalkozik, 120 dekrétum Csehszlovákia állami életének számos területét rögzíti, és nagyon sok cseh és szlovák állampolgár számára a beneši dekrétumok alapvetően a csehszlovák államiság létrehozatalát jelentik.
(14.40)
Hol itt a drámai közép-európai csapda? Hogy amikor a csehek és a szlovákok beneši dekrétumokról beszélnek, nekik nem jut eszükbe sajnos, hogy van itt 13+20 dekrétum, amelynek következtében magyarok és más nemzethez tartozók rettenetes szenvedésen mennek keresztül, de az is egy nagyon nagy probléma, hogy amikor mi dekrétumokról beszélünk, akkor nem is akarjuk meghallani, hogy ez számukra mit jelent.
Tisztelt Országgyűlés! A múlt héten konszenzus alakult ki a parlamenti pártok között, mit gondolunk a múlt heti döntésről; legyen abban is egy konszenzus, hogy mentsük meg ezt az ügyet a szavak csapdájából, és a jövőben arra hívjuk fel a szlovák és cseh politikusokat, hogy azoktól a törvényektől határolják el magukat, és nyújtsanak erkölcsi kárpótlást, amelyek ezt a rettenetes kollektív büntetést magukban foglalták.
Felteszem persze a kérdést magamnak, hogy abban a 120 képviselőben, akik megszavazták ezt a döntést, az egész parlament 80 százaléka, vajon nincs-e bennük valami ok némi félreértésre, akár Magyarországgal kapcsolatban? Nem is a Jobbikról beszélek; Vona Gábor kezet foghat Ján Slotával, az egyik részegen tankokat küldene Magyarországra, a másik pedig a szlovákoktól akarja megvédeni Magyarországot, ezek ostobaságok, fogjanak kezet, és menjenek el a politika színteréről.
De amikor a Kossuth téren a Szent Korona-tan hatályba léptetéséről regélnek egyesek, ami itthon zagyvaság, ott ez azt jelenti, hogy Szlovákia államiságát vonnák egyesek kétségbe. Vagy amikor magyar autósok százezrei a "H" betűs felségjelet egy Nagy-Magyarország térképbe rakják bele, köztük, hadd tegyem hozzá, a legnagyobb ellenzéki párt elnöke is így tesz, akkor ezt nagyon sokan úgy vehetik Szlovákiában, hogy igen, Magyarországon a szlovák államiságot megkérdőjelezzük.
Azért említem csak ezt, hogy nekünk is van tennivalónk annak érdekében, hogy nagyon-nagyon hosszú és keserves történelmi együttlétet követően a bennünk fennálló bizalmatlanságot feloldjuk. Ha képesek vagyunk ezt megtenni, akkor még egyszer kimondhatjuk: kollektív bűnösségnek sem törvényekben, sem gondolatokban nincsen helye (Az elnök a csengő megkocogtatásával jelzi az időkeret leteltét.), és a magyar liberálisok az európai liberálisokkal együtt mindent meg fognak tenni annak érdekében, hogy ennek az európai intézmények is hangot adjanak.
Köszönöm megtisztelő figyelmüket. (Taps a kormánypártok soraiban.)