DR. KÉKESI TIBOR (MSZP): Elnök úr, köszönöm a szót. Az utolsó mondattal egyetértek, amit Pósán képviselő úr mondott: így "is" kell értelmezni a dolgot. Azonban azt kell, hogy mondjam, hogy az a lendület, ahogy indult a hozzászólása, máris fölveti, hogy ön viszont nem így értékeli. M7-es völgyhíd. Megjegyzem, magánemberként az a véleményem róla, hogy legyünk rá büszkék, gyönyörű műszaki létesítmény. Szakemberként azt tudom mondani, hogy amikor a nyomvonal kijelölésre került 2000-ben, biztosan tudja mindenki, hogy ez mikor történt, amikor az önkormányzatok ott, azon a területen olyan hozzájárulást, olyan vitát folytattak, hogy csak és kizárólag ott lehetett elvinni az utat, sehol máshol, mert ők nem járultak hozzá, akkor nem kellene visszamutatni 2008-ban vagy 2007-ben a kormányzatra vagy a költségvetésre.
Nem egészen értem, hogy amikor a költségvetési vita volt, ezt miért nem vetették fel, hogy akkor inkább ne építsük meg ezt az M7-es szakaszt, ha ezt csak ott lehet. Folytassuk le újra a nyomvonal-kijelölést, és majd tíz év múlva, amikor elérünk ugyanide, építsük meg a völgyhídmentes balatoni autópályát a horvát határ felé vezető úton, hagyjuk most azt a részt szabadon, már lassan ugye, végig megépülhet.
Azt gondolom, hogy amikor ezt a kritikát elmondja a képviselő úr, gondolja végig, hogy vajon akkor, amikor ön tehetett volna ezért valamit, vagy az ön frakciója vagy anno dacumál az ön kormánya tehetett volna ezért valamit, akkor mit tett, és ha semmit vagy semmi jót nem tett ebben az ügyben, akkor ne a mai, már egyébként kényszerhelyzetnek mondható állapotot tegye felelőssé ezért.
Köszönöm.