BÉKI GABRIELLA (SZDSZ): Elnök úr, köszönöm a szót. Tisztelt Képviselőtársaim! Számomra kérdés a gyerekkel kapcsolatban nem vagylagosan merül föl, hogy tudniillik szeretetre van szüksége vagy ismeretátadásra. Ángyán képviselő úr úgy hangsúlyozta a kistelepülés közösségmegtartó erejét, idealizálva azt, úgy hangsúlyozta a szeretet fontosságát, mintha vagylagosan képzelné a kettőt. Én azt gondolom, hogy ha nem adunk használható ismeretet a gyerekek, a fiatal felnőttek kezébe, akkor megőrizhetjük a kistelepüléseket, lehet még közösségmegtartó ereje is, de ezek a használhatatlan tudással, tudás nélkül felnövő gyerekek ott lesznek majd munkanélküliként, rendszeres szociális segélyezettként a kistelepülésen, ahol ez a közösség fog ellenük fordulni akkor, amikor nehezére esik a segélyt fizetni.
Azt gondolom, tényleg jó lenne, ha evidenciákon nem kellene vitatkozni. Használható tudásra van szüksége minden gyereknek és olyan iskolákra, ahol használható tudáshoz tudnak jutni (Dr. Mikola István: Falusi iskolákra.), persze szeretettel is. Azt szeretném kérni, hogy ez a szeretet mint gondolat jusson eszükbe akkor is, amikor a családi pótlék megvonására tesznek javaslatot, mondjuk azért, mert a szülő felelőssége jelen van az iskolába járatásnál. Én azt gondolom, hogy egy gyerek szeret iskolába járni, hogyha ő ott azt érzi, hogy szeretik, és ha ő ott sikerélményekhez jut, akkor tud tanulni, és akkor tud fejlődni.
Köszönöm a figyelmet.