DR. IPKOVICH GYÖRGY (MSZP): Köszönöm a szót, tisztelt elnök úr. Tisztelt Elnök Úr! Tisztelt Országgyűlés! Mindenekelőtt Apáti képviselőtársamtól kérem azt a bizalmat, hogy tételezze fel rólunk, hogy ha én a közszolgálati életpálya védelmében emelek szót, akkor arról szól a történet, amiről beszélek, nem pedig a kádereimet kívánom megvédeni. Higgye el, hogy menni fog, ha egy kicsit megbízunk egymásban, nem fogjuk még egymást szeretni, de jobb lesz a hangulat. Együtt menni fog, ha kipróbáljuk. (Dr. Apáti István: Haha.)
Tisztelt Képviselőtársaim! Egy törvényalkotási folyamatban vagyunk, és a törvénynél jogokról és kötelességekről beszélünk. Kötelességévé tesszük a közszolgálati dolgozóknak, hogy jól dolgozzanak, korrektül dolgozzanak, ne kövessék el azt, amit Kósa képviselőtársunk elmondott, hogy nem fejezik be az ügyeket, meg alkoholisták, meg trehányak. Tiltsuk meg nekik, valóban! Terheljük meg őket kötelességekkel! De adjunk nekik jogokat is! Legalább annyi jogot adjunk meg nekik, hogy mondjuk meg, hogy ha eltávolítjuk őket a munkahelyükről, azt miért tesszük meg; hogy pontos okokat jelöljünk meg az eltávolítás indokaként, ne indokolás nélkül küldjük el őket. Az egyik minimális feltétel egy munkaviszonynál, hogy ezt a minimumot megadjuk nekik.
Erről szól ám ez a történet, semmi másról. Ha szívemre teszem a kezemet, és megkérdezik önök most tőlem, hogy hány olyan jogesetet láttam, hogy alkalmatlanság címén felmentettek közszolgálati dolgozót, nem sokat tudnék mondani, kétségtelenül így van, mert a jelenlegi jogi szabályozás nem jó. Ezen javítani kell. De nem úgy kell javítani, hogy megszüntetjük az okok megjelölését. Konkrétan, megfoghatóan tegyük ezt meg, adjuk meg ezt a garanciát a közszolgálati dolgozóknak, tiszteljük meg őket ennyivel.
Köszönöm a figyelmüket. (Taps az MSZP padsoraiban.)