PÁL TIBOR (MSZP): Köszönöm szépen, elnök úr. Tisztelt Képviselőtársaim! Az általános vitában is jeleztük, hogy valójában ennek a törvénynek vannak olyan részei, amelyek általunk elfogadhatóak és támogathatóak lennének, és amelyek olyan szakmai kérdéseket tartalmaznak, amelyek a gyermekvédelemben a jobb szolgáltatást, a jobb ellátást biztosítják. Ilyen lett volna például a készenléti díj intézményének a bevezetése a nevelőszülői hálózat körében, vagy ugyanígy a nevelőszülők foglalkoztatásának kérdésében, hogy a nevelőszülői tevékenység munkajogviszonynak, jogviszonynak minősüljön. Ez azt eredményezte volna, hogy egyre többen jelentkeztek volna nevelőszülőnek, és egyre inkább elismeri a kormányzat ezt a munkát, ami azt gondolom, valóban elismerésre méltó és nem könnyű munka. Ezek a szakmai kérdések azok, amelyek mentén egyébként lehetett volna egyetértést létrehozni, és lehetett volna ezt a törvényt támogatni.
Most legnagyobb meglepetésünkre azt látjuk, hogy a zárószavazás előtti módosító indítványban pontosan ezek a szakmai javaslatok kerülnek ki, pedig hát maga a kormány terjesztette elő, az ő javaslatuk volt; ezek most kikerülnek a törvényből.
A törvény másik része - amit már korábban is jeleztünk -, hogy valójában a gyermekvédelem szakmai kérdése mögé bújtatva egy ingatlanlenyúlási folyamat van, amit már egyébként az egészségügy esetében vagy éppen az oktatás esetében is láthattunk. Ez a kérdés leginkább a fővárost érinti, a Fővárosi Önkormányzatot, hiszen több mint 140 ingatlanról van szó, ami most ennek a törvénynek az elfogadása után a Fővárosi Önkormányzat tulajdonából az állam tulajdonába kerül át. Ezek olyan ingatlanok, amelyekre az elmúlt években a Fővárosi Önkormányzat nagyon sok pénzt költött, felújította, modernizálta őket. Lehet, hogy amikor Szijjártó Péter a kuvaiti befektetőkkel tárgyalt, és azt mondta nekik, hogy befektetés céljára például nagyon jó kis villákat és kastélyokat tud ajánlani, akkor épp ezekre az ingatlanokra gondolt. Ez is azt a félelmünket erősíti meg, hogy esetleg ezzel a törvénnyel arra törekednek, hogy bezárják ezeket az intézményeket.
Ezt támasztja alá egyébként az a javaslat is, miszerint a nevelőszülőknél elhelyezhető gyerekek számát négy főről hat főre emeli az előterjesztő. Ez azt jelenti, hogy 1500-2000 gyereket lehet elhelyezni nevelőszülőknél, és az ő elhelyezésükre nem lesz szükség intézményben.
Na de, ha már a zárószavazásnál tartunk, és az előbb volt némi vita azzal kapcsolatban - Tállai államtitkár úr is felvetette -, hogy az általános vitában kell az előterjesztővel lefolytatni ezeket a kérdéseket, akkor azt kell hogy mondjam, hogy nagyon meglepő volt a vita során, hogy a kormány részéről, az előterjesztő részéről sem az általános vitában és annak a végén, sem pedig a részletes vitában és annak a végén a kormány részéről senki nem szólt hozzá a vitához, pedig a vitában voltak olyan kérdések, amelyeket konkrétan az előterjesztőnek tettek fel a képviselők, és akkor sem válaszoltak, sőt Soltész államtitkár úr el is ment az egyik vitáról.
Szóval, összességében azt szeretném mondani, hogy egy kicsit nagyon félvállról kezelte a kormány ezt a törvényt, pedig nagyon fontos kérdésről van szó: olyan emberekről és olyan gyerekekről, akik - azt kell hogy mondjam önöknek - a leggyengébb érdekérvényesítő csoportba tartoznak, és nem helyes, nem szép, hogy a kormány egy ilyen törvényt úgy kezelt, hogy nem vett részt sem az általános vitában, sem pedig a részletes vitában.
Tekintettel arra, hogy két olyan szakmai kérdést érint a mostani módosító javaslatuk, amely a törvény szakmai oldalát gyengíti, ezért sem a most benyújtott módosító javaslatot, sem pedig a törvényt a magunk részéről nem tudjuk támogatni. (Taps az MSZP padsoraiban.)