DR. HILLER ISTVÁN (MSZP): Elnök Úr! Tisztelt Képviselő Asszonyok és Képviselő Urak! Egy olyan törvényjavaslatról fognak, fogunk dönteni, amely következménye egy korábbinak, ahol alapvetően a tévedés, a közoktatást rossz irányba terelő politika már egy komoly döntést hozott.
Mert alapvetően téves az az irány, amit követnek azáltal, hogy a tízezer főnél nagyobb létszámú magyar településeknek nem hagyták meg az iskolafenntartói jogát. Teljes mértékben a helyzet nem ismeretét vagy egy politika rossz szemléletét tükrözi, hogy úgy gondolják, az iskola, a közoktatás színvonala ugyanolyan egy egyébként az intézmények fenntartására alkalmas, azt a korábbiakban is színvonalasan végezni képes település, város, kerület és egy, immár a fenntartással és működtetéssel is önmagára nehézséget vállaló kistelepülés között. Teljes tévedés az az uniformizálás, amellyel az egyes településeket, a különböző magyar iskolákat egy nagy olvasztótégelybe öntik, amit szegény Klebelsbergről neveznek el.
Ez a törvényjavaslat pedig olyan részleteket tartalmaz, amelyek bizonyítják, hogy ennyi szerencsétlenkedést évtizedek óta nem látott a magyar közoktatás külön-külön sem, nemhogy együtt. Néha megmosolyognivaló részletek vannak, néha pedig olyan szabályozás, amiről pontosan tudják, hogy végrehajtatlan és teljes mértékig életidegen.
Tisztelt Képviselő Asszonyok és Képviselő Urak! Önök közül jó néhányan felelős vezetők saját településükön, polgármesterek, önkormányzattal kapcsolatot tartó képviselők. A közelmúltban kinevezésre kerültek az úgynevezett tankerületek vezetői, nyilván önök is találkoztak már velük, vagy legalábbis hallottak róluk. Fogalmuk nincs ezeknek az embereknek, hogy mi a dolguk! Huszonegynéhány munkanappal az államosítás előtt nem találnak olyan felkészült tankerület-vezetőt, aki egyébként tudná, hogy durván másfél hónap múlva mit kellene csinálniuk. És nem azért, mert ők nem lennének felkészültek, hanem azért, mert nincsen meg az a kellő informáltság, egészen pontosan nincsen meg az a ténylegesen lebontott terv, hogy ezt az egészet hogyan kívánják végrehajtani.
Mi az iránnyal nem értünk egyet, de azok a részletek, amelyek saját elképzelésüket apró részletekre bontva kívánnák megvalósítani, teljes mértékig szakmaiatlanok. Önmagában az a rendszer, amelyben a hierarchikus fokok nincsenek meghatározva - Eötvös óta a magyar közoktatásban iskolaigazgatónak ennyi főnöke nem volt, mint amennyit önök most létrehoznak különböző szinteken -, életidegenné teszi a rendszert. Azt mondhatom önöknek, hogy egy iskolaigazgatónak - amely iskola persze nem gazdálkodó intézmény - főnöke lesz a Klebelsberg Intézet vezetője, a tankerület helyben kinevezett vezetője, ha a működtetést a helyi önkormányzat vagy testület végzi, bizonyos mértékig a polgármester, a polgármester által kinevezett gazdasági vezető, és az iskolaigazgatónak valamilyen módon rendet és egységet kellene tartani az iskolában. Teljes mértékig fejetlenség és káosz!
Azok a rendelkezések pedig, amelyek itt paragrafusban testet öltenek, nemhogy segítenének az eligazodásban, hanem láthatóan az iskolán belül, a pedagógusok köreiben és általában a közoktatással kapcsolatot tartó magyar közigazgatásban teljes mértékig a rendetlenség tartalmát és nemcsak látszatát keltik. Önök is pontosan tudják, mint akik helyben saját választóikkal, saját iskoláikkal, saját tankerület-vezetőikkel kapcsolatot tartanak, hogy teljes a fejetlenség. Huszonegynéhány munkanappal az államosítás előtt nemhogy a részletekről nem tudnak, hanem az egészet sem látják át.
Önök most erről döntenek, ahelyett, hogy időt hagynának akár saját gondolataik kiérleléséhez, és elhalasztanák ezt a törvényt. Így hoznak egy olyan döntést, amely a magyar közoktatásban évtizedek óta nem látott fejetlenséget okoz. Nem véletlen, hogy a területért felelős államtitkáruk már le is mondott, és tudja, hogy bár néhány hétig ezt ő még csinálja, de a végeredményt nem várja meg. Ez a tény, ez a valóság, ennek alapján döntsenek!
Köszönöm szépen a figyelmet. (Taps az MSZP padsoraiban.)