DR. SZÉL BERNADETT (LMP): Köszönöm a szót, elnök úr. Tisztelt Miniszterelnök Úr! Rendre azt halljuk a Fidesztől, hogy önök a nép közvetlen felhatalmazásából vezetik le a döntéseiket, sokszor elmondják, hogy önök kettőször kétharmadot kaptak. Csakhogy van itt egy olyan beruházás ma Magyarországon, amelyre önök soha és semmilyen felhatalmazást sem kaptak, pedig egy jó évszázadra biztosan meghatározza a magyar emberek jövőjét.
Szeretném leszögezni, hogy ’14-ben nem erről döntöttek a magyar emberek. Ha erről döntöttünk volna, akkor nemhogy kormányon nem lennének, nemhogy kétharmaduk nem lenne, de kormányon sem lennének. Szeretném leszögezni, hogy a kormánynak lett volna lehetősége, sőt kötelessége is lett volna kikérni a magyar emberek véleményét a paksi bővítésről. A tisztességes az én álláspontom szerint, tisztelt miniszterelnök úr, az lett volna, ha már a szerződés előtt megteszik ezt, de még most sem késő.
Ezzel kapcsolatban szeretnék önnek föltenni négy kérdést. Tisztelt Miniszterelnök Úr! Elismeri‑e ön, hogy Magyarország következő száz évének egyik legsúlyosabb döntése a paksi bővítés? Szeretném azt is tudni, hogy elismeri‑e ön, hogy ilyen kérdésekben a magyar embereknek kell dönteniük. (Lázár János Orbán Viktorhoz szól.) Tisztelt Miniszterelnök Úr! Ha Lázár úr esetleg abbahagyja a briefingelést, akkor tud rám figyelni. Egyetért‑e ön azzal, amit a Nemzeti Választási Bizottság is állít, hogy túl bonyolult ez a kérdés ahhoz, hogy a magyar emberek dönthessenek róla? Merthogy a Nemzeti Választási Bizottság, tisztelt miniszterelnök úr, ezt állítja. És azt is szeretném megtudni öntől, miniszterelnök úr, hogy akkor is ragaszkodik‑e ön a paksi bővítéshez, ha azt a magyar emberek egyértelműen ellenzik.
Vagyis a kérdésem az, hogy felkészült‑e arra a Fidesz-KDNP, hogy szembemenjen a magyar emberek egyértelmű akaratával. (Taps az ellenzéki pártok padsoraiban.)