PÓCS JÁNOS (Fidesz): Köszönöm a szót, elnök úr. Államtitkár Úr! Kedves Képviselőtársaim! Kérem, engedjék meg, hogy a téma ‑ amelyben szót kértem ‑ előtt jelezzem Mirkóczki Ádám képviselő úrnak, hogy sem önnek, sem más képviselőnek, úgy gondolom, sem oka, sem joga nincs arra, hogy számonkérje a választókat, hogy a 2014-es választási kampányban miért bennünk bíztak, és miért nem önökben. Ez a szemlélet ugyanúgy, mint állandóan a Jobbik, szegregál. (Mirkóczki Ádám: Nem erről volt szó! Beszélsz magyarul? Nem erről beszéltem!)
Tisztelt Képviselő Úr! Jobb lenne elgondolkodni inkább azon, hogy önök integrálni akarnak vagy szegregálni. Ön a felszólalásában minősítette azokat az embereket, akik 2014-ben a Fideszre szavaztak. (Moraj a Jobbik soraiból. ‑ Mirkóczki Ádám: Értelmezd már a szavakat, amiket mondtam!)
Tisztelt Képviselőtársaim! A béruniós vitanap kapcsán úgy gondolom, nem árt idézni Jókaitól, amely szerint csak az tudja, meddig mentünk el, aki látta, hogy honnan indultunk el. (Mirkóczki Ádám: Boldogok a lelki szegények!)
Tisztelt Képviselőtársaim! Amikor a politikusok úgy gondolják, hogy ők joggal vagy okkal turkálnak a vállalkozók zsebében, akkor úgy járhatunk, mint 2010-ben, amikor Gyurcsány Ferenc azt mondta, hogy el lehet menni, gazdasági egységek és vállalkozások mentek el Szlovákiába, Romániába, mert a politika üldözte azokat, akik a kenyeret adják, akik adót fizetnek. Itt a mai napon pontosan ugyanezt tették önök is, pedig tanulni kellett volna Gyurcsány Ferenc példájából.
Tisztelt Képviselőtársaim! A mai vitanap arról is meggyőzhetett bennünket, hogy itt a parlamentben vannak jó viták, és vannak rossz viták. (Mirkóczki Ádám: Nem tudod értelmezni a szavakat?) Ne feledjük el, hogy a gazdasági egységek tekintetében a történelem azt igazolja, hogy a politikusok jönnek-mennek, azok a cégek, amelyeknek önök a zsebében akarnak turkálni, bírálják, és a mai nap több alkalommal a lábukat törölték bele, ők pedig maradnak, már ha maradnak, ha el nem üldözik őket, ahogy annak idején már néhányszor a politikusok tették.
Tisztelt Képviselőtársaim! 2010 előtt csak arról szóltak a viták, hogy nincs a magyar embereknek munkája, nincs megélhetése. Milliók éltek hitelből. Az embereknek nem volt munkahelyük, és az MSZP-kormány azt a látszatjólétet biztosította, hogy az embereket arra buzdította, hogy tévét, hűtőládát, kocsit, lakást hitelre vásároljanak. Milliók adósodtak el. Ha nincs a Fidesz-kormány, ha a kormánynak nincs a devizaprogramja, akkor több mint 1 millió család került volna az utcára. Az emberek milliói munkahelyek helyett segélyekből éltek.
(21.50)
A kormány 2010-ben azt ígérte, hogy tíz év, egymillió munkahely, és ma már a teljes foglalkoztatás a cél. Szűkebb hazánkban, a Jászságban az adóbevétel meghaladja a válság előtti időszakot. Ma már a Jászságban lévő cégek több mint 15 ezer embernek adnak munkát, több mint 15 ezer embernek adnak megélhetést; tisztelet és köszönet ezért a munkáltatóknak.
Tisztelt Képviselőtársaim! A kormány ezermilliárdokat fordított munkahelyteremtésre, ezermilliárdokat fordított adócsökkentésre, ami ott maradt a dolgozók zsebében. A kormány soha nem látott mértékben folyamatosan emelte a minimálbért, a garantált minimálbért. És ha már bírálták a mezőgazdaságot: tisztelt képviselőtársaim, az elmúlt évben 217 ezer fő főállásban a mezőgazdaságban élt meg. 2010‑től 2016-ig ez 44 ezer fővel nőtt, azaz 25 százalékkal nőtt a foglalkoztatás. Ezen túl a kormány soha nem látott mértékben emelte a minimálbért, és emelte a garantált minimálbért. További béremelések érdekében a kormány az idén további jelentős adó- és járulékcsökkentésekkel készteti a munkahelyteremtő cégeket a béremelésre. Az együttes törekvésnek köszönhetően ma már úgy a Jászságban, mint az ország számos pontján folyamatos a munkaerőhiány, folyamatos az egészséges bérverseny, és folyamatos a munkásszálló-építés, mert a cégek bíznak a kormány kiegyensúlyozott, hosszú távú gazdaságpolitikájában. Ha valami, akkor ez az, amire azt mondhatjuk, hogy ez egy jó vita.
A politikai riválisoknak azt kellene megérteniük, hogy a hisztériaháború odavezet, mint a Gyurcsány-kormány idején, amikor elkergették a cégeket Magyarországról. S amikor a Jobbik számos esetben csicskáztatással vádolja a munkáltatókat és a lábát törli beléjük, akkor a munkáltatók tudják, hogy ha a Jobbik kormányra kerülne, ők maguktól mennek el az országból. Ezt gerjesztették önök a mai napon is. Mert az ellenzéki politikának csak egy a fontos: minél rosszabb Orbán Viktornak és a kormánynak, az annál jobb nekik, és nem törődnek azzal, hogy mindez jó‑e vagy nem jó a magyar embereknek. Adódik a kérdés, hányszor bizonyította már a történelem, hogy ami jó Brüsszelnek, ami jó a külföldi érdekeknek, az rossz a magyar embereknek.
Tisztelt Képviselőtársaim! A brüsszeli tervek nem a magyar emberek érdekeit nézik, mert ezek a tervek arról szólnak, hogy jogköröket vegyenek el a tagállamoktól. Vegyék már észre, tisztelt képviselőtársaim, Brüsszel konkurenciát lát Magyarországban. Ezért támadta a rezsicsökkentést, ezért támadta a bankadót, ezért támadta a multiadót. A Jobbik által propagált bérunió ismét egy olyan, Brüsszelből érkező javaslat, amely jogokat venne el Magyarországtól. Mi, magyarok elutasítjuk a lopakodó jogalkotást, és ragaszkodunk ahhoz, hogy mi dönthessünk a saját sorsunkról. Tudnunk kell, hogy a bér- és az adópolitika, tisztelt képviselőtársaim, kéz a kézben jár. Ha kivennék a kezünkből a bérezés jogkörét, akkor az magával rántaná az adópolitikát is. Ha az adókról és a bérekről, a rezsiről Brüsszel dönt, az kizárólag a multiknak lesz jó, nem pedig nekünk. Mi, magyarok ezt nem engedhetjük.
Az ellenzéki pártok csatlakoztak a brüsszeli bürokratákhoz, akik az Európai Unió szuperállam létrehozásában érdekeltek. Nem először állnak önök Brüsszel pártján, hiszen a kvótaellenes alkotmánymódosítást sem szavazták meg. Sajnos, az ellenzék egyelőre nem partner abban, hogy közösen védjük meg a nemzeti szuverenitást és együttesen álljunk ki a nemzetünk érdekeiért. Ezért a kormány az emberekhez fordult. Tisztelt képviselőtársaim, erről szól a nemzeti konzultáció is. Köszönöm, elnök úr. (Taps a Fidesz soraiban.)