GYURCSÁNY FERENC (DK): Tisztelt Hölgyeim és Uraim! Engedjék meg, hogy a kormánypárt egyik legbefolyásosabb párt- és közjogi politikusának pár múlt heti megjegyzésére térjek ki. E szerint a megjegyzés szerint többek között a magyar ellenzék, a kormánypártokkal egyet nem értő sokaság nem a magyar nemzet része. Én eddig úgy tudtam, hogy a nemzet részben alkotmányos, részben pedig kulturális és történelmi kategória, és nem ismerek a könyvtárnyi irodalomból egyetlenegy olyan meghatározást sem (Dr. Bajkai István: Nem is olvastad.), amely kormánypárti politikus kezébe adná annak a lehetőségét, hogy meghatározza, hogy ki a magyar nemzet része.
(13.50)
És különösen az ember zavarba esik, mert ugyanezek a kormánypárti politikusok egyébként állandóan a nemzetre hivatkozva, önmagukat nemzeti kormánynak tartva , láthatólag kivétel nélkül, a magyar nemzet keblére ölelnek mindenkit, aki határon túli magyar, függetlenül a szóban forgók politikai véleményétől.
Szóval, hogyan van ez? Ezek szerint mindenki magyar, aki határon túlon van, és mindenki magyar, aki egyetért a kormánypártokkal. De ha ez így van, akkor önök nem a magyar nemzetet képviselik, akkor önök a trianoni nemzetfogalommal operálnak! Ez lehetséges, csak akkor világossá kell tenni: a nemzetnek az a tagja, aki közvetlen személyes kárvallottja a tragikus trianoni döntésnek vagy annak a leszármazottja, vagy egyetért önökkel, akiknek politikai önmeghatározásában, politikai szerepvállalásában ez a kulcskérdés. Lehet beszélni trianoni nemzetről, sérelmi nemzetről, de akkor tegyék ezt! Ezek szerint a magyar nemzetet önökkel szemben az ellenzék képviseli.
Kettő: azt hallom, hogy a szóban forgó politikus szánalommal tekint azokra a képviselőkre, akiknek a személyi száma 2-essel kezdődik. Ha jól értem, itt a nőkről beszél. (Közbeszólások a kormányzó pártok padsoraiból: Nem ezt mondta! Ne hazudj! Egy hang az ellenzéki pártok padsoraiból: De bizony!)
Én azt gondolom, hogy mindenfajta férfiúi felsőbbrendűség hirdetése, bármilyen módon becsomagolva, tegyük hozzá, ezekben az órákban kívánják határozatban elutasítani a lisszaboni szerződés ratifikálását… (Derültség és közbeszólások a kormányzó pártok padsoraiból, többek között: Isztambuli! Bravó!) ja, isztambuli szerződés ratifikálását , azt gondolom, hogy ez valami olyasmi világképet sugall, ami élesen szemben áll mindennel, amit mi gondolunk. Használhatnék persze durva, kemény szavakat, inkább egyet mondanék: álljanak oda édesanyjuk, feleségük, lányaik elé, és mondják meg nekik, hogy: ti kisebbrendűek vagytok. Aztán, ahogy majd ők erre válaszolnak, azt gondolom, hogy az kellőképpen hiteles lesz.
Harmadsorban: hallom, hogy mi itt, ellenzéki képviselők, magamat is beleértve, mi nem a hazánkat szolgáljuk, hanem idegen hatalmak ügynökei lennénk. (Zaj és közbeszólások a kormányzó pártok padsoraiból, többek között: Így van!) Semmiképpen nem szeretném azt állítani, hogy azok, akik ezt gondolják vagy mondják, azok nácik lennének, de azt állítom határozottan, hogy ez náci beszédmód és gondolkodásmód. Mi több, ez, kérem szépen, sztálinista beszédmód és gondolkodásmód. A politikai ellenfélben külföldi hatalmak ügynökeit az ötvenes években keresték Magyarországon. Nem értem, hogy miért ide nyúlnak vissza. (Közbeszólás a kormányzó pártok padsoraiból: Komcsi vagy!) És igen, amikor ellenfeleiket emberi voltukban meggyalázzák, akkor ez maga a nácizmus, amikor állatokká minősítik őket. (Folyamatos közbeszólások a kormányzó pártok padsoraiból.)
Vannak nekünk itt szokásaink, hogy hogyan beszélünk ebben a parlamentben, és milyen gesztusokat teszünk. Azt gondolom, hogy ideje a szokásainkat a valósághoz igazítani. (Közbeszólás a kormányzó pártok padsoraiból: Hazaáruló!) Arra kérem az ellenzéki képviselőket, fontolják meg, hogy többet ne álljanak fel tiszteletük jeléül, ha a házelnök beérkezik a Házba, mert nincs miért tisztelni. (Dr. Rétvári Bence: Nem jársz be! Azért nem tudod…)
Kettő: javaslom, hogy hozzászólásaikban véletlenül se illessék tisztelt házelnöknek a parlament elnökét, mert nincs miért tisztelni.
Harmadsorban: tekintettel arra, hogy önök nem kedves képviselők, önöket ne szólítsák (Az elnök a csengő megkocogtatásával jelzi az időkeret lejártát.) kedves képviselőknek. Köszönöm szépen. (Dr. Mellár Tamás tapsol. Közbeszólás a kormányzó pártok padsoraiból: Hazaáruló! Dr. Rétvári Bence: Ilyen kis tapsot még nem kaptál!)