ILLÉS BOGLÁRKA (Fidesz): Köszönöm a szót, elnök asszony. Így a vita végén én is igyekszem rövidíteni a hozzászólásomat, de azt azért mindenképpen meg szeretném osztani önökkel, hogy amikor a mai vitára készültem, akkor több dolgon is gondolkoztam, például azon, hogy nehezen tudom elképzelni, most már mondhatom, hogy nehezen tudtam volna elképzelni, hogy a baloldali képviselők ne tudnák vagy ne informálódtak volna arról az európai uniós döntésről, hogy 2035-től kezdve a kontinensen kizárólag elektromos autókat lehet forgalomba hozni. Azért tudtam volna ezt nehezen elképzelni, hiszen a baloldali európai parlamenti képviselők is ezt megszavazták.
Mint ahogy azt is nehezen tudtam volna elképzelni, hogy ne hallottak volna arról akár a kontinensen belül vagy akár az Amerikai Egyesült Államokban, hogy például az Európai Unión belül Spanyolországban, Csehországban, Lengyelországban vagy Szlovákiában vagy Németországban hasonló gyárakat vagy már megépítettek, vagy építeni terveznek. Azt is nehezen tudtam volna elképzelni, hogy ne hallottak volna az inflációcsökkentő törvényről, ami az Amerikai Egyesült Államokban már január 1-jétől hatályba lépett, és teljesen egyértelmű, hogy azt a tőkét, amit részben ide szeretnénk vonzani, vagy már az Európai Unió területén megtalálható, azt megpróbálják innen kivonni, és ez kifejezetten azokat az iparágakat vagy ágazatokat érinti, ami a zöldátállást elősegítené. Lehet, hogy túlzás, lehet, hogy nem túlzás azt mondani a zöldátállásra, hogy ez mégiscsak a mi generációnknak egy ipari forradalma.
(1.10)
Most viszont, hogy ezt a vitát végighallgathattam, tudom és látom, hogy az érveink között ezt mi is felsorakoztattuk, s feltételezem, hogy erről korábban is értesültek. Ezzel együtt nagyon megdöbbentem azokon a dolgokon, amik az önök részéről elhangzottak. Van, amin kevésbé döbbentem meg, például hogy a számokkal, a szükséges és elégséges vízmennyiséggel hadilábon állnak. Azt azonban nem tudom megállapítani, hogy a szürkevizet, azaz a tisztított szennyvizet milyen szemüvegen keresztül kell nézni, hogy karsztvíznek lássuk.
Az meg egyenesen felháborított a vita során, hogy vannak, akik közvetett módon, és vannak, akik közvetlen módon a magyar hatóságokat és azokat az embereket, akik ezeken a területeken dolgoznak, lebecsülik, azt a tevékenységet, amit ők, úgy gondolom, példamutató módon végeznek, nem tekintik elégségesnek, azzal együtt sem, hogy ők a nagyon szigorú szabályok betartatásán dolgoznak. Ezek azok a szabályok, amelyek az Európai Unió vonatkozásában valamennyi tagállamra kötelező érvényűek. Vannak olyan szabályok, amelyek még szigorúbbak Magyarországon, mint amit Németországban előírtak a türingiai gyár megalapítása vagy létesítése során.
Az idő korlátozottságára való tekintettel, ha megengedik, azzal kívánom zárni a hozzászólásomat, amiben valószínűleg egyetértünk, legalábbis remélem, hogy egyetértünk benne. Abban, hogy a víz nemzeti kincsünk, szerintem egyet kell hogy értsünk, és ezt kötelességünk is megvédeni, mint ahogy a környezetünket is, a földjeinket is, a termőföldjeinket is. Többször elhangzott, hogy itt egy 2001 óta már ipari parknak minősített földről van szó. S természetesen a levegőnket is meg kell védeni, és a szigorú szabályok betartása és betartatása pont ezt szolgálja.
De már abban is kialakult egy konszenzus, és nemcsak itt, hanem az Európai Unión belül is, hogy a jelen tudásunk szerint elfogadjuk, hogy az elektromos energia a tiszta energia, amivel talán leginkább tudjuk biztosítani a klímavédelmet, ha hordozható energiaforrásról beszélünk. Viszonylag szigorú határidők vannak már. Itt 2035-re gondolok, amíg ezt az átállást biztosítanunk kell. A verseny már megindult, és a verseny a jövő munkahelyeiért folyik, de a verseny a fenntartható és bővíthető támogatási rendszerekért is folyik, hiszen ez az, ami meghatározhatja majd a jövő gazdaságát hazánkban is. És a jövő a megfizethető és tiszta közlekedésért is folyik.
Tekintettel arra, hogy a teremben valóban nem maradtunk sokan, többek között a vita kezdeményezői is vagy nem jelentek meg, vagy már a vita elején elhagyták a termet, ezzel a hozzáállásukkal kevésbé tudom feltételezni, hogy arra számítanak, hogy valaha kormányra kerülnek. De ha mégis bekövetkezne azért legalább elvi szinten számoljanak ezzel a lehetőséggel , akkor ezekkel a kérdésekkel a magyar választópolgárok irányába el kell számolniuk. El kell számolniuk, hogy ebben a versenyben elindultunk, ebben a versenyben hol tartunk, hogy a munkahelyeket és a fenntartható jövőbe mutató akár gazdaságot, akár a megfizethető tiszta közlekedést tudjáke biztosítani. Úgy gondolom, hogy ez mindannyiunk felelőssége. És köszönöm mindenkinek, aki még negyed 2-kor is itt van ezen a vitán. Köszönöm. (Taps a kormánypártok soraiban.)