DR. APÁTI ISTVÁN (Mi Hazánk): Köszönöm szépen a szót. Tisztelt Elnök Úr! Tisztelt Országgyűlés! Tisztelt Államtitkár Úr! Egy egészségügyi tárgyú javaslatcsomag általános vitája szélesebb körű kiterjesztésre vagy tág értelmezésre is lehetőséget ad. Megmondom őszintén, nagyon megörültem annak, hogy ma ön képviseli a Belügyminisztériumot, illetőleg a kormányzatot, mert így szűkebb lakókörnyezetem, szülővárosom minden búját-baját és kritikáját az ön nyakába tudom zúdítani, mert ön a baj legfőbb előidézője. Az ügyeleti rendszerre gondolok, amiről valószínűleg önöknek itt, Budapesten halvány fogalmuk sincs, nem tudják azt, hogy milyen lavinát indítottak el, és nem tudják azt, hogy cselekedeteiknek vagy éppen mulasztásaiknak milyen tragikus következményei vannak március 1-jétől, lehet, hogy a mai nap is, és lesznek a következő időszakban is.
Azzal együtt, hogy még a legszélsőségesebben elfogult fideszes képviselő sem mondhatja azt, hogy nincsenek várólisták a magyar egészségügyben, amikor egy ultrahangos vizsgálatra, egy vérvizsgálatra hónapokat kell várni, és akkor a bonyolultabb, komplexebb vizsgálatokról nem is beszélhetünk, vagy a közepes vagy súlyosabb műtétek előjegyzéséről nem is beszélhetünk, mert azok éves nagyságrendűek, tagadhatatlan, hogy önök áttolják az embereket, nem is akaratlan, hanem akarva a magánegészségügyi ellátás irányába, ezzel egyébként az SZDSZ egyik gyalázatos programpontját valósítják meg, amikor az állami egészségügyi ellátást leépítik, a magánegészségügybe pedig belekényszerítik az embereket.
Tagadhatatlan igazság, ezt szerintem a keletitől a nyugati határig mindenki tudja, hogy akinek ma Magyarországon nincs elég pénze és kapcsolata egyszerre, így együttes feltételrendszerben, az vagy belehal egy súlyosabb betegségbe rövid időn belül, vagy legalábbis sokkal rosszabbak a gyógyulási esélyei, mint egy tehetős és megfelelő kapcsolattal rendelkező honfitársának.
Az is nagy kérdés, nagyon sokan fölteszik, lehet, hogy önöknek nem, mert nem merik önöket már megkérdezni sokszor a saját választóik, hogy miért fizetünk mi társadalombiztosítási járulékot, miért vonnak, ha jól emlékszem, 18,5 százalékot a munkabérünkből olyasvalamiért, amiért vagy semmit nem kapunk, vagy édeskeveset. Miért nem hagyják meg akkor legalább a magánegészségügy igénybevételéhez szükséges pénzek egy részét a magyar embereknél? Miért sarcolják meg a fizetésünket tb-járulékkal, amikor gyakorlatilag ezért cserébe semmit nem kapunk, „frontkórházakat a Don-kanyarban” szintű ellátásokat? Ezért nem az orvosok, nem az ápolók, nem az egészségügyi személyzet a felelős, sőt őket csak dicséret illeti azért, hogy minden nehézség és 33 év leépítése ellenére még mindig a vállukon viszik a magyar egészségügyet. Köszönet azoknak, akik még nem mentek el külföldre, akik nem hagytak itt minket, és ilyen őrület közepette még vállalják a gyógyítást.
De amiért én itt ma szót kértem, az döntően egyébként a március 1-jétől hatályba lépett, léptetett ügyeleti ellátás. Hadd mondjak önnek néhány konkrét adatot az ország legszegényebb járásáról, Csengerről, tisztelt államtitkár úr, mert valószínű, hogy 350 kilométer távolság bőven elég ahhoz, hogy önök semmit ne tudjanak vagy ne akarjanak tudni a valóságról.
Elmondom önnek, hogy az, amit főleg ön talált ki, most hogy néz ki az ország legszegényebb járásában, ahol én születtem. Úgy néz ki, tisztelt államtitkár úr, hogy munkanapon este 10-től másnap reggel 8 óráig nincs ügyelet. 26 település 30 ezer ellátottját egyetlen, 30 éves felszereltségű vagy 30 éves életkorú eszközökkel rendelkező mentőautó látja el. 26 település: ebből 11 tartozik a Csengeri járáshoz, a másik 15 a fehérgyarmati járás jelentős részét fedi le. Ez összesen 26 település, 30 ezer ellátott. Este 10-től reggel 8-ig egy mentőautó, és semmi több. Ugyanez hétvégén, munkaszüneti és ünnepnapokon: 14 órától másnap reggel 8 óráig szintén ez a helyzet, szintén ez az egy mentőautó áll rendelkezésére a Csengeri járásnak, plusz még az előbb említett 15 településnek. Az orvosi ügyeleti autót sem engedik működtetni, vagy lehet, hogy engednék, mondják, hogy az önkormányzat majd esetleg kifizetheti a fenntartás költségeit, de hát az alulfinanszírozott, kivéreztetett önkormányzatok közül egyre kevesebben képesek erre.
Nos, az a helyzet, hogy ott, ahol talán Szabolcs-Szatmár-Bereg megye más részein, Borsod-Abaúj-Zemplén megyében, de szinte valamennyi megyéből említhetnék járásokat, körzeteket, tisztelt államtitkár úr, ahol egyébként nincs megfelelő orvoslétszám, ott valóban kell valamit kezdeni a helyzettel, de ott sem ezt.
A Csengeri járásban az a helyzet… Önöket abszolút nem érdekelte, hogy mit mondtak a környékről. Nyolc orvos él a Csengeri járásban. Ha a Csengeri járást hagyták volna működni, megoldották volna a 24 órás egészségügyi ellátást, háziorvossal meg tudták volna oldani. Beszéljen az ottani polgármesterekkel, tisztelt államtitkár úr, ne Budapestről szemlélgesse a magyar ugart, hanem üljön a szolgálati autóba, nem kerül önnek egy forintjába se, autózzon le Csengerre, beszélgessen el az ottani emberekkel, és nézze meg azt, hogy hányan haltak meg amiatt az elmúlt öt vagy hat hétben, amit önök előállítottak! Azt a maradék kevés jót is, ami még kicsit élhetőbbé tette a mi környékünket, önök innen Budapestről szétrobbantották, tönkretették.
Tudja azt ön, hogy ezen a 26 településen hány kilométert kell az egyik ponttól a legtávolabbi pontig megtenni, hogy milyen minőségű utakon, hogy olyan minőségű utakon kell közlekedni, hogy a koca belefial a gödrökbe, a kátyúkba, mert önök normális úthálózatot sem tudtak kialakítani 13 év alatt?! (Nacsa Lőrinc: Egészségügyi törvényjavaslat!) 13 évből 10 évet kétharmaddal kormányoztak! Egy mentőautónk maradt, tisztelt államtitkár úr.
És van egy másik probléma. Évtizedek óta, kormányokon átívelően ebben benne van vastagon a baloldali kormányzás ideje is küzd ez a szerencsétlen környék, az ország legszegényebb járása egy rohamkocsiért, egyetlenegy rohammentőért. Két verzió hangzott el az elmúlt napokban, hetekben, próbáltam érdeklődni e tárgyban, ezzel kapcsolatban. Az egyik az, hogy a horizonton, a látóhatáron sincs egy ilyen rohamkocsi rendelkezésre bocsátása. A másik, hogy alapvetően rendelkezésre állna, csak az illetékes főigazgató, valószínűleg a mentőszolgálat főigazgatója nem írta alá, nem írhatta alá a szükséges iratokat állítólag, mert a 70 millió forintos éves működtetési költséget nem tudják előteremteni.
Nos, tengersok elképesztő ötletre, rengeteg felesleges, értelmetlen, minimum rossz fontossági sorrendben felállított jogcímre telik a magyar költségvetésben, valószínűleg a Belügyminisztérium költségvetésében is, hátha ezt a 70 millió forintot sikerülne megtalálni ennek a környéknek. És mondom ezt úgy, és értsék ezt önök úgy, tisztelt kormánypárti képviselők, és szégyelljék magukat azért, hogy ennyire sorsára hagyták ezt a környéket.
(15.30)
Szabolcs-Szatmár-Bereg megyében érték el a legjobb eredményeiket tavaly. Szabolcs-Szatmár-Bereg megye a Fidesz-KDNP szempontjából egy aranyérmes megye, ott érték el a legjobb egyéni eredményeiket, ott nyertek legnagyobb fölénnyel egyéni mandátumot a képviselőjelöltjeik, és ott kaptak arányaiban a legtöbb szavazatot az országos listájukra. A minimum az, ha minimális politikai korrektség vagy nagyvonalúság lenne önökben, hogy ezt is figyelembe véve, meg az elmúlt harminc évben azt a rengeteg elvett esélyt, az elvont forrást, a más térségek felzárkóztatására átáramoltatott forrásnak egy részét a részleges kiegyenlítő igazságosság elvének alkalmazásával visszaadnák ennek a környéknek. Mondhatnám az egész megyét, de különösen az én szatmári térségemet.
Szinte mindent, szinte mindent elvettek már tőlünk, a megígért beruházások közül is a legtöbb nem fog megépülni. A megígért útépítések 25 év alatt, ha 50 százalékos hatásfokkal megvalósulnak. De akkor jók a csengeriek, akkor jók a mátészalkaiak, akkor jók a szabolcsiak, a szatmáriak meg a beregiek, amikor önökre szavazni kell, hogy ön államtitkár tudjon maradni, tisztelt uram, akkor jók, amikor segíteni kell nekik, amikor a hónuk alá nyúlni, amikor segítséget kellene nekik nyújtani, akkor elfeledkeznek róluk.
Lehet, hogy Budapesten nem merik ezt ilyen szinten eljátszani, mert félnek, ha ebből itt lázadás lesz, az a hatalmukba fog kerülni. A szegény szerencsétlen vidékkel ennek a hatványozott értékét el merik önök játszani, és akkor beszélünk itt korszerű egészségügyről meg nemzetmegmentésről meg mindenről, amikor egy ügyeleti rendszert nem tudnak normálisan összeállítani! Talán önkritikát kellene gyakorolni. Önkritikát kellene gyakorolni, és visszafordulni ezen az úton. Az egy politikusnak a legnagyobb erénye, ha be tudja látni, hogy hibázott, és helyre tudja hozni a hibáját. Ráadásul egy jó döntés kérdése. Nem kerülne túl sok pénzbe, sőt ez fog pénzbe, de legfőképpen sok emberéletbe kerülni, amit önök itt előadtak.
Úgyhogy én arra kérem, tisztelt államtitkár úr, megvárom a válaszát, remélem, hogy erre külön kitér, mert feszült figyelemmel fogja kísérni vagy követni ezt a választ több tízezer választópolgár a környékünkön. Ugyanis hiába van annyira megelégedve magával meg a munkatársaival, azt javaslom, hogy végezzen egy nagyon mély vizsgálatot, egy nagyon mély elemzést, és változtassa meg ezt a döntést, mert lehet, hogy önöknek vagy önnek az érintett települések polgármesterei nem merik mondani, mert jövőre önkormányzati választások lesznek, és nem kapják meg aztán a logót, ha el merik mondani az igazságot. Lehet, hogy az egészségügyi dolgozók félnek a kirúgástól, nem merik azt sem elmondani, hogy még rohamkocsik sincsenek. Ezt hadd mondjam el önnek, államtitkár úr! A 30 éves felszereltségű mentőautóhoz körülbelül talán egyszeri 3 millió forintnyi lehet, sokat mondok összeg kellene, hogy korszerű monitorral és különböző egyéb eszközökkel szereljék föl, hogy ne olyan eszközökkel kelljen életet menteni, amit lehet, hogy Noé idejében is használtak. Erre nincsen pénz, mert erre nem méltatják önök ezt a környéket.
Úgyhogy én azt kérem öntől nagy tisztelettel, annak érdekében, hogy a következő eszmecserénk kevésbé feszült legyen, hogy legyen szíves ennek utánanézni, és minél hamarabb fölszámolni ezeket a hiányosságokat, a teljes szakmai indokoltság miatt a rohammentőt biztosítani ennek a környéknek, illetve a meglévő mentőautók felszereltségét a kornak megfelelő színvonalúra felhozni. Köszönöm szépen, és várom érdemi válaszát. (Taps a Mi Hazánk soraiból.)