VARGA FERENC (független): Köszönöm szépen, elnök úr. Tisztelt Ház! Az előttünk fekvő salátatörvénynek főként a szakszervezeteket érintő változásával kapcsolatban szeretném kifejteni a véleményemet. Tulajdonképpen itt arról van szó, hogy az állami szférában a szakszervezeteknek megtiltják azt, hogy a munkáltatóik továbbítsák nekik a tagdíjukat a szakszervezetek felé.
De nézzük meg első körben, hogy kik azok, akikkel szemben egy újabb lépést tesznek, hogy leépítsék, kivéreztessék őket! Ugye, ők a közalkalmazottak, a kormánytisztviselők, a köztisztviselők, a honvédelmi alkalmazottak, az állami fenntartású egészségügyi szolgáltatók, az egészségügyi szolgálati jogviszonyban álló dolgozók, illetve a köznevelésben foglalkoztatottak. Ők azok, akikkel önök megint, szokásukhoz híven, elfelejtettek egyeztetni, és megint önhatalmúlag eldöntve, összeraktak egy salátatörvényt, és nem egyeztettek a közszféra szakszervezeteivel sem ágazati, sem konföderációs szinten, intézményes keretek között.
A javaslat szerint a szakszervezeti tagság ugyan nem szűnik meg, de a tagdíj befizetése nem lesz innentől kezdve automatikus, és a javaslatot úgy írták meg, hogy még akkor sem vonhatja le és utalhatja el a dolgozó béréből a tagdíjat a munkáltató, ha ő ebbe beleegyezik, ugyanis ezt a törvény megtiltja.
Magyarul, megkezdődött a közszférában lévő szakszervezetek ellehetetlenítése, és senkinek ne legyen kétsége afelől, hogy ez nemcsak a közszférában lévő szakszervezetekre, hanem előbb vagy utóbb a versenyszférában lévő szakszervezetekre is vonatkozni fog. Látjuk, hogy mostanában a fideszes képviselőtársak, miniszterek elég későn fekszenek le, és az éjszaka leple alatt nyújtanak be különböző törvényjavaslatokat. Úgyhogy az érdekképviselet gyengítésén túl szerintünk a kormány célja az, hogy az állami szférában és ezen belül az oktatási intézményekben az ellenük fellépő érdekvédők tiltakozó akcióját végleg megtörjék.
Minden ágazat szenved az orbáni világ felelőtlen káoszkormányzása miatt, a tanárok viszont folyamatosan az utcán vannak. Ez nyilvánvalóan nagyon zavarhatta önöket. Ráadásul önök ezzel a lépéssel tovább mélyítik az árkot az Európai Unió és Magyarország között. Miközben Brüsszelre mutogatnak, elintézik az ilyen és az ehhez hasonló törvényjavaslatokkal, hogy a források még csak véletlenül se érkezzenek meg hozzánk. Tovább feszítik a húrt, és valótlanul állítják azt is, hogy egyébként nemzeti hatáskörben nem tudnák megoldani a tanárok béremelését. Egy reprezentatív szakszervezet veszélyes a kormány politikájára nézve, mert azzal le kell ülni, tárgyalni kell vele, meg kell vele állapodni a bérekről, a munkakörülményekről, és ne adj isten, még azt is el tudná érni, hogy magasabb béreket kapjanak a magyarok. A kollektív szerződésekről pedig már inkább nem is beszélek.
Önök azt is eldöntötték, hogy munkaalapú társadalom helyett vendégmunka-alapú társadalmat építenek ki az országunkban, és a mostani törvénymódosítás nem más, mint a szakszervezetek kivéreztetése, ellehetetlenítése, nehogy bármiféle fellépést tudjanak tenni a harmadik országból érkező munkavállalókkal szemben, a lenyomva tartott bérekkel szemben és az önök tudatos, nyomorban tartó bérpolitikájával szemben.
A külföldi nagyvállalatokat egyébként is az olcsó, védtelen munkaerővel lehet idevonzani, ennél lentebb meg már amúgy sem nagyon van. A magát nemzetinek hazudó kormány nem a magyar emberek, a szakszervezetek, a kis- és középvállalkozások oldalán áll, hanem a multik, a munkaerő-közvetítő cégek és ismét a mutyi az első a számára. Ahelyett, hogy európai béreket garantáló, magasabb hozzáadott értékű munkahelyeket teremtenének, milliárdokkal támogatnak olyan akkugyárakat és üzemeket, amelyekben főleg EU-n kívüli munkavállalók, kínaiak, vietnámiak, mongolok és Fülöp-szigetekiek fognak dolgozni.
Nagyon sok esetben az ideérkező vendégmunkások már úgy jönnek, hogy a külföldi munkaerő-közvetítő cégek egy-másfél millió forintot kérnek azért cserébe, hogy idehozhassák őket, ezért ők hitelből finanszírozva idejönnek hozzánk. Ez azt eredményezi, hogy a külföldi munkavállalók dolgozni jönnek. Nagyon sok esetben azt látjuk, hogy egyik nyolcórás műszak után átviszik őket egy szomszédos gyárba, és ott lehúznak egy másik nyolcórás műszakot. Na már most, ez azért veszélyes, mert vállalati szempontból nyilvánvalóan az elsődleges cél a profit maximalizálása, és előbb vagy utóbb el fogunk érkezni arra a pontra, amikor egy vállalatnak hasznosabb lesz egy vendégmunkás, mint egy magyar munkavállaló. Ugyanis a magyar munkavállalónak szüksége van a munka és a magánélet kiegyensúlyozottságára, míg a harmadik országból ideérkezett munkavállalónak nincsen. Ez azt fogja eredményezni, hogy ha odakerül a sor, hogy egy cégnél leépítést hajtsanak végre, akkor hamarabb el fogják küldeni a magyar munkavállalót, mint a vendégmunkást, mert a vendégmunkás mondjuk ki! orrvérzésig dolgozni jön ide hozzánk, mert egyrészről a külföldön felvett hitele miatt rá van erre szorítva, másrészről pedig nincs meg neki ugyanaz a természetéből fakadó dolga, mint például egy magyar munkavállalónak, aki egyébként szülőként elmegy például táppénzre a gyermekével, saját magával elmegy betegszabadságra, vagy egyszerűen csak szüksége van arra, hogy a munka és a magánélete egyensúlyban legyen. Nagyon kíváncsi leszek majd arra, hogy mit fog tenni egy cég abban az esetben, ha leépítésre kerül sor, kit fog majd elküldeni. Ezért, remélem, hogy majd önök fogják viselni a felelősséget.
Tagdíjak nélkül a szakszervezetek nem tudnak működni, így nem tudnak egyébként küzdeni az általuk képviselt dolgozók béremeléséért, pedig emberek milliói sodródtak megélhetési válságba az orbáni infláció miatt. Az orbáni inflációt a kormány még most sem tudta letörni, sőt minden intézkedésükkel csak további megélhetési válságot okoztak. Ebben a környezetben önöknek most is az a legfontosabb, hogy az egyébként is kivéreztetett szakszervezetek erejét végleg elsorvasszák. Ráadásul a jelenlegi javaslatuk az európai minimálbér bevezetését is veszélybe sodorja, ugyanis az irányelv egyik célja a bérmegállapításra irányuló kollektív tárgyalások hatókörébe tartozó munkavállalók számának a növelése lenne. E cél elérése érdekében az országoknak elő kellene segíteniük, hogy a szociális partnerek részt tudjanak venni a kollektív tárgyalásokban. Azoknak a tagállamoknak, amelyekben a kollektív tárgyalások aránya nem éri el a 80 százalékot, egy cselekvési tervet kellett készíteniük a kollektív tárgyalások előmozdítására. A cselekvési tervnek egyértelmű ütemtervet és konkrét intézkedéseket kell meghatároznia a kollektív tárgyalások általi lefedettség fokozatos növelése érdekében. A jelenlegi hazai lefedettség kevesebb, mint 20 százalék. A kormány nemhogy cselekvési tervet dolgozna ki, meghatározná, hogy hogyan éri el a szükséges 80 százalékos lefedettséget, hanem még bele is rúg az egyébként is siralmasan álló rendszerbe.
(15.40)
Ebből is látszik, hogy ha önök maradnak, akkor nem hogy európai minimálbér nem lesz, de tisztességes munkahelyi élet sem, mondjuk, az sajnos már most sem adatik meg több százezer embernek, munkavállalónak és kisnyugdíjasnak.
A Demokratikus Koalíció szerint az Orbán-kormány továbbra is szégyenteljesen alacsonyan akarja tartani a magyar közalkalmazottak bérét, ezért akarja megsemmisíteni a szakszervezeteket. Az orbáni infláció, a folyamatos megszorítások és áremelések miatt ugyanis egyre nehezebben jönnek ki hó végéig a fizetésükből a magyar dolgozók, emiatt nőhetne a szakszervezetek tagsága és támogatottsága, és az erős szakszervezetek pedig sokkal jobb alkupozíciót képviselnének, és nagyon úgy tűnik, hogy ettől fél az Orbán-kormány.
Önöknek azt tudom mondani, hogy követeljük a Demokratikus Koalíció részéről, hogy az Orbán-kormány azonnal vonja vissza a szakszervezetek megsemmisítését célzó törvényjavaslatot, a munkavállalóknak pedig azt, hogy adjanak csattanós választ az önök lelketlen politikájára, lépjenek be minél többen a szakszervezetekbe, és képviseljék az érdekeiket közösen, összefogva, adott esetben a munkáltatójukkal, azaz önökkel szemben. Köszönöm, hogy meghallgattak.