HARRACH PÉTER (KDNP): Tisztelt Államtitkár Úr! November 10-én az emelt összegű nyugdíjak megérkeztek két és fél millió nyugdíjashoz, ezzel egyidejűleg kapták meg azt a kiegészítő nyugdíjemelést is, amelyről a nyugdíjas fogyasztói kosár figyelembevételével döntött a kormány. Ezek a juttatások valóban nagy segítséget nyújtanak az inflációs helyzetben élő nyugdíjasoknak. Ezzel a kormányzat teljesítette azt a vállalását, hogy a nyugdíjak értékét az inflációs környezet ellenére sem hagyja veszni, sőt megtörtént a bejelentés, hogy januárban emelésre kerül sor, februárban pedig érkezik a 13. havi nyugdíj szintén emelt összegben.
Itt kell egy pillanatra megállnom, és általában a nyugdíjrendszerről néhány szót szólni. Ez egy biztosítási alapon működő rendszer, mindenki annak arányában kap nyugdíjat, amennyit aktív korában az alapba befizetett. Természetesen a mindenkori kormányzatnak megvan a lehetősége arra, hogy a nyugdíjak karbantartását elvégezze, befolyásolja azok értékét ez már nem mindig a törvényi kötelezettség, hanem saját döntés alapján történik. Ez történt most is, és tulajdonképpen régebben volt, de azért érdemes a figyelmet felhívni rá: 1999-ben, az első Orbán-kormány idején a kormány differenciált nyugdíjemelést valósított meg, ezzel egyfajta szociális szempontot érvényesített, a kis nyugdíjak lemaradását próbálta pótolni.
Amikor arról beszélünk, hogy minden kormányzatnak megvan a szerepe, akkor bizony emlékeztetnünk kell arra is, hogy 2010 előtt szintén közbelépett a kormányzat, de nem a segítséggel, hanem a nyugdíjasok helyzetének rontásával. Nemcsak a 13. havi nyugdíjat vették el, hanem befagyasztották, és ezzel hagyták elértéktelenedni a nyugdíjakat. A gáz és az áram árát a többszörösére emelték, és gyakorlatilag elszegényítették idős honfitársainkat. Nemcsak a kifizetéssel, hanem gazdasági intézkedésekkel is lehet tehát a nyugdíjasok helyzetét vagy javítani, vagy rontani.
Kérdezem ezért az államtitkár urat, mit jelent a polgári kormány számára az idősek megbecsülése. (Taps a kormánypártok soraiban.)