DUDÁS RÓBERT (Jobbik): Köszönöm a szót, elnök úr. Tisztelt Országgyűlés! Tisztelt Államtitkár Asszony! Tavaly nyáron a helyiek nagy tiltakozása ellenére mégis megnyílt az a bánya, amely nyugodtan mondhatjuk úgy is nagyjából a falu közepén nyílt meg. Nagyon sürgős volt a megnyitása, és az előkészületek nagyon fontosak voltak, úgyhogy nem bajlódtak olyanokkal, hogy kitermelni a fákat, a bokrokat megfelelően, szakszerűen, engedéllyel rendelkezvén, hanem úgy, ahogy volt, azt ledózerolták. Ennek köszönhetően minden növényt elpusztítottak az adott dombon, az adott hegyen, megteremtve annak a lehetőségét, hogy ha jön egy nagyobb esőzés, akkor legyen valami, ami megköti a talajt. Tavaly június elején volt egy nagy esőzés, egy villámárvíz, amelynek köszönhetően az alatta lévő utcát olyan szinten elárasztotta, hogy több mint ötven ember kényszerült az otthonát elhagyni.
Mit tett ezután a cég? Azt mondta, hogy egy egyszeri százezer forintos felajánlással él, azóta semmi. Még a bűnösségét, sőt talán még a részvétét is tagadja ebben az egész ügyben. S mit tett a kormány? Ahelyett, hogy jogi segítséget adott volna, ezeknek az embereknek magánúton kellett jogi képviselőhöz fordulniuk. De nem hallgathatjuk el azt sem, hogy felajánlott 500 millió forint gyorssegélyt.
(16.50)
Azt gondolom és a helyiek véleménye is ez , hogy maximálisan rendben van, ha az állam ilyenformán is segítséget nyújt, de ne egy magáncég helyett, hanem, mondjuk, a magáncég mellett. A magáncég nyugodtan végzi továbbra is a tevékenységét, a kormány nem szólította fel, hogy fejezze be az ilyen balesetveszélyes, sőt életveszélyes tevékenységét, és helyette felajánl a kormány egy 500 millió forintos gyorssegélyt. De még azt is mondhatnánk, hogy az is rendben van, viszont eltelt azóta nagyjából háromnegyed év, és az 500 millió forintról senki nem hallott, egy érintett sem.
Kérdezem tehát, államtitkár asszony, mit kíván tenni a kormány annak érdekében, hogy valóban kártalanítva legyenek azok, akiket kár ért. (Taps a Jobbik soraiban.)