RÉTVÁRI BENCE belügyminisztériumi államtitkár: Köszönöm szépen a szót, elnök úr. Tisztelt Képviselő Úr! Tisztelt Alelnök Úr! Tisztelt Ház! Ha megnézzük a politika világát nemcsak itt Magyarországon, hanem Európa-szerte, vagy akár az egész atlanti civilizációnkban, azt látjuk, ahogy a korábbiakban is már látható volt, hogy egyes politikai erők a saját politikájukat közvélemény-kutatások alapján állítják össze. Megmérik, hogy az emberek pontosan mit gondolnak, és úgy állítják össze egy pártnak a programját vagy az értékvilágát is akár.
Ez ma már kicsit felpörgött, ma már egyes politikusok a lájkokban mérik a saját mondandójuknak az erejét, hitelességét, és sokan egy buborékba is kerülnek, úgy gondolják, hogy amit sokan lájkolnak, amire sokan reagálnak, az igaz, az helyes és az a többségnek is a valós támogatottságát élvezi. Nagyon sok tehát a percember, a percpolitikus, és nagyon sok párt is van, amelyik egy-egy választásra jön létre, hirtelen valamilyen ügyet megpróbál meglovagolni, és abból politikai többségre szert tenni.
Mi, kereszténydemokraták az előző hetekben is, most is Barankovics Istvánra, Isépy Tamásra emlékezünk, az ő emléküket idézzük fel itt, a Parlamentben. Itt, a Parlamentben ők is tevékenykedtek, Barankovics abban az időben is, amikor a demokrácia egyre szűkebb teret kapott, amikor előbb a náci, majd a szovjet elnyomás miatt nem tudtak demokratikus viszonyok között tevékenykedni. De így is vállalták. Volt, aki a mártíromságot is sajnos kellett hogy vállalja, volt, aki az emigrációt, volt, aki az elnyomatást. Így éltek évtizedeken keresztül, de az elveikből nem adtak alább.
Azt a világot, amikor sokaknak tényleg a lájkok száma a legfőbb mérő, érdemes összevetni azzal az időszakkal, amikor nem a lájkokat, hanem a személyes szabadságukat is feláldozták az emberek, mint Isépy Tamás is az ötvenes években, amikor vállalta az akkori kommunista rendszer által üldözött emberek jogi védelmét. Tudta, hogy ezzel azt kockáztatja, hogy nagy jogi pályát nem fog tudni abban a rendszerben befutni, mert a kommunisták ezt egy életre meg fogják jegyezni. Hiába volt jó képességű, hiába végzett szép eredménnyel a Pázmányon, hiába volt egy törekvő, nagy igazságérzetű ember, joghallgató és ifjú jogász, de tudhatta, ha ezen a pályán ilyen ügyeket vállal, akkor a hatalom szemében örökre elássa magát. De ezt vállalta. Nem tudta, hogy majd egyszer eljön egy rendszerváltás, nem tudta, hogy majd belőle is lehet akár befutott ügyvéd vagy akár országgyűlési képviselő, de mégis vállalta.
Azért fontos rájuk emlékeznünk, mert ők a mi példaképeink. A példaképeink abban, hogy ha valakinek szilárd erkölcsi alapjai vannak, és azok szerint tevékenykedik, akkor az életében a valódi célt elérheti, az erkölcsi alapjait egész életén keresztül vallhatja, és őszintén nézhet bele a tükörbe, és bele tud nézni a tükörbe, mert megalkuvás nélkül viszi mindezt.
Akkor, amikor ebben a társadalomban tényleg a gyorsaság, a pillanatok alatt jövő siker, a másodpercek alatt való felemelkedés, aztán a percek alatt való porba hullás sokszor jellemző, fontos elmondanunk, hogy a politikában nemcsak ennek lehet része, a politika nem a marketing része, hanem a politika mégiscsak értékekről szól, nekünk a kereszténydemokrata értékekről. Isépy Tamás pedig az egyik oszlop, akire visszaemlékezhetünk, nehéz időkben is kiállt és vállalta ezt.
Nekünk legfeljebb a megszégyenítés jut a liberális média részéről, hogy azt mondják, nem vagyunk civilizáltak, nem vagyunk európaiak, de mégiscsak a hétköznapi, egzisztenciális életünket ez nem veszélyezteti. Nekik Barankovicsnak, Isépynek és a többieknek, Kovács K. Zoltánnak, Varga Lászlónak vagy más, rendszerváltó kereszténydemokratáknak ez igenis a teljes egzisztenciáját veszélyeztette, vagy a gyerekének a továbbtanulási lehetőségét veszélyeztette.
Nem kicsi dilemma egy ember számára, hogy ott vannak a fontos keresztény értékei, de ha azok szerint tevékenykedik ügyvédként, és bizonyos embereket megvéd a hatalom igazságtalanságával szemben, nemcsak a saját sorsára, hanem a gyerekei sorsára is esetleg egy pecsétet tesz, és ezzel ők sem tudnak úgy boldogulni, mint ahogy ezt a tulajdonságaik, az alapvető képességeik lehetővé tennék.
Ezekben a helyzetekben is merték vállalni a kereszténydemokrata elveket, és a történelem őket igazolta. Azért beszélünk most róluk, mert akik őket B-listázták, akik nem engedték a pályát befutni, vagy akik megfigyelték és üldözték őket, azok szégyenteljesek, és szégyelli mindenki az ő tevékenységüket, és akik akkor áldozatok voltak, és abban a pillanatban úgy tűnt nem ha lájkbajnokság van , az élet egzisztenciális részén nagyon nehéz helyzetbe kerülnek, őket viszont az élet igazolta. Ezért megerősítő nekünk Isépy Tamás is, az ő életpályája is, ami felér egy kalandregénnyel. Legendák tucatjai vannak az ő életében is, a parlamenti szakaszában és egy klasszikus rendszerváltás utáni időszakban, és nyilvánvalóan az ügyvédi pályán is.
(10.30)
Tehát legendák gyűjteménye, de másrészről megerősítés, hogy így kell politizálni. És nem hiába van 80 év után is kereszténydemokrácia, ez egy olyan alapérték, olyan alapelv, amely 80 éve is volt, és meggyőződésem szerint 80 év múlva is lesz. Nem tudjuk, hogy pontosan milyen párt lesz a mostani pártok közül itt a parlamentben, de a kereszténydemokrata politikának biztosan lesz helye 80 év múlva is, és emellett kiállni, akár nehézségeket is vállalni, erkölcsileg mindenképpen fontos és kötelezettségünk, hiszen erre kötelez minket Isépy Tamás emléke is. Köszönöm szépen. (Taps a kormánypártok padsoraiból.)