BAKOS BERNADETT (LMP): Köszönöm a szót. Tisztelt Ház! Tisztelt Államtitkár Úr! Kis képzavarral indítva az állatvédelem a rosszul működő magyar politika állatorvosi lova: minden politikus a legnagyobb állatvédőnek tartja magát, mindenki szeret lájkokat vadászni a közösségi médiában kiscicákkal, mentett kutyákkal; azonban a valóságban nem sok minden történik: sok beszéd, sok posztolás és nagyon kevés cselekvés pont úgy, ahogy az egész magyar politika működik. Pedig van állatvédelmi biztosa a kormánynak és van egyébként Budapestnek is, pozíció tehát van bőven, azonban eredmény szinte alig.
Mi sem bizonyítja ezt, mint hogy Budapesten összesen 29 hely áll rendelkezésre önkormányzati szinten kóbor macskák befogadására, és hiába a megfelelő biztos, ez egy darabbal sem nőtt az elmúlt öt évben.
(13.20)
De nem jobb a helyzet kormányzati szinten sem. A kormány még az állatvédelmet is valójában csak pénzosztásra használja, hiszen a civil szervezetek közül nem azokat támogatják, amelyek az elmúlt években sikereket tudtak elérni, hanem inkább létrehoztak egy kormányközeli alapítványt, és odairányították az ilyen pénzeket. Közben persze leszavazták az LMP minden állatvédelmi javaslatát, legyen az az állatvédelmi törvény szigorítása vagy éppen a szilveszteri tűzijátékok korlátozása. Mi azt szeretnénk, ha a mellébeszélés helyett végre valódi cselekvésről lenne szó, tehát az üres szavakat végre kövessék valódi tettek is.
Ezért azt kérdeznénk a kormány képviselőjétől, hogy hány férőhellyel nőtt az elmúlt években az államilag finanszírozott, mentett állatok befogadására alkalmas helyek száma. Milyen alapon válogatják ki az államilag támogatott állatvédő civil szervezeteket? Illetve vane pontos adatuk arra vonatkozóan, hogy az elmúlt években hogy alakult a kóbor állatok száma? Milyen módon igazodik ehhez az állami kapacitás mértéke? Köszönöm. (Taps az LMP padsoraiban.)